127/30361/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Медяна Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу адміністративної практики УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в : 
22.08.2026 о 23:40 год. в м. Вінниця, вул. Київська, 76, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Meganr, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки під час безперервної відеофіксації на портативні відеореєстратори. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував проти обставин, викладених у протоколі.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, вчиненого повторно протягом року.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Нормами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №752737 від 23.08.2026, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу або швидкість реакції, рапортом командира взводу №2 роти №2 батальйону УПП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Дмитра Голуба від 22.08.2026, відеозаписами з боді камери працівників поліції №472975 та№472792, постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.01.2026 у справі №148/3118/25, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАп.
Суд звертає увагу на те, що відмовою від проходження огляду вважається не лише пряма заява водія, формально нею може бути визнана будь-яка дія чи бездіяльність, що перешкоджає встановленню стану сп`яніння водія. Наприклад, ухилення від виконання вимог, імітація невміння правильно дихати в трубку алкотестера, багаторазові безрезультатні спроби, затримка часу без вагомих причин, перешкода діям поліцейського, відмова від спілкування тощо.
Виходячи з наведеного, суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, ступінь його вини та дійшов переконання, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням соціального захисту населення Тульчинської РДА 10.09.2025, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Судовий збір у сумі 665,60 грн. компенсувати за рахунок держави. 
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.
Суддя