СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Харків Справа № 922/2247/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Лакіза В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№1495Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2026 у справі №922/2247/26 (повний текст ухвали складено та підписано 30.06.2026 суддею Погореловою О.В. у приміщенні Господарського суду Харківської області) 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", м. Київ, 
до фізичної особи ОСОБА_1 , м. Рені Ізмаїлівського району Одеської області
про стягнення 815 650,28 грн,-
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23.02.2021 №33816897-КД-2 у розмірі 815 650,28 грн, яка складається з: 573 974,94 грн - заборгованості за тілом кредиту; 241 675,34 грн - заборгованості за процентами.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.06.2026 у справі №922/2247/26 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення коштів передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
В обґрунтування ухвали суд послався на наявність передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України підстав для передання справи на розгляд іншому суду за встановленою ч. 1 статті 27 цього Кодексу територіальною підсудністю за місцезнаходженням відповідача, враховуючи те, що за отриманими судом в порядку ч.ч. 8, 9 ст. 176 Кодексу даними (відповідь №2955454 та №2955716) відповідач - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - фізична особа ОСОБА_1 подала на зазначену ухвалу до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та направити матеріали справи до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду та вирішення питання щодо належної юрисдикції спору відповідно до вимог процесуального законодавства.
В обгрунтування апеляційної скарги відповідач послався на те, що господарський суд першої інстанції в порушення норм процесуального права визначив територіальну підсудність даної справи, не врахувавши того, що дана справа не належить до юрисдикції господарських судів та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства місцевим загальним судом, з огляду на суб`єктний склад та характер спірних правовідносин, оскільки відповідачем у справі є фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності та не здійснює господарської діяльності, а позивачем -АТ КБ «ПриватБанк» в межах даної справи заявлена до стягнення з відповідача як з поручителя сума заборгованості позичальника- ТОВ «Маковій» перед позивачем як позикодавцем за кредитним договором від 23.02.2021 № 33816897-КД-2 на підставі договору поруки від 23.02.2021 № 33816897-ДП-2/1, який відповідач уклав з АТ КБ «ПриватБанк» саме як фізична особа без статусу підприємця. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№1495Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2026 у справі №922/2247/26 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2026 для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О. 
31.07.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу ( вх. № 8463), в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу -без змін. 
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2026, у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано склад суду: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.
Відповідно до ч. 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на таке.
Предметом даного апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду за територіальною підсудністю, яка оскаржена позивачем з підстав порушення судом першої інстанції при її постановленні предметної юрисдикції господарських судів.
Як зазначено вище, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України підстав для передання справи на розгляд іншому суду за встановленою ч. 1 статті 27 цього Кодексу територіальною підсудністю за місцезнаходженням відповідача, враховуючи те, що за отриманими судом в порядку ч.ч. 8, 9 ст. 176 Кодексу даними (відповідь №2955454 та №2955716) відповідач - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується з наведеним висновком з наступних мотивів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
За змістом позовної заяви предметом позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у даній справі заявлено стягнення з відповідача, який є фізичною особою без статусу підприємця, заборгованості іншої особи -позичальника за кредитним договором від 23.02.2021 № 33816897-КД-2, яким є юридична особа -ТОВ «Маковій», як з поручителя на підставі договору поруки від 23.02.2021 № 33816897-ДП-2/1, укладеного відповідачем за відсутності у нього статусу підприємця з АТ КБ «ПриватБанк» у забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором. 
Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.
Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.
За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто договір поруки укладається кредитором і поручителем для забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.
Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АК КБ "ПриватБанк" як кредитор звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто між позивачем та відповідачем виник спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18 та від 19.03.2019 у справі № 904/2526/18.
Разом з цим у наведених постановах  Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
З огляду на наведене, даний спір, який є спором з договору поруки, укладеного відповідачем як фізичною особою без статусу підприємця для забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України віднесено до предметної юрисдикції господарських судів, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо визначення судом першої інстанції територіальної юрисдикції даного спору, який за предметною юрисдикцією належить розглядати за правилами цивільного судочинства. 
Частиною 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
У параграфі 3 глави 2 розділу І сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності). У вказаному параграфі Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (стаття 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (стаття 28), правила альтернативної підсудності (стаття 29) та правила виключної підсудності (стаття 30).
Відповідачем у даній справі є фізична особа без статусу суб`єкта підприємницької діяльності.
Згідно з частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування. 
Відповідно до частин 7, 8, 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
У відповідності до наведених положень судом першої інстанції з метою визначення підсудності 30.06.2026 через систему "Електронний суд" були зроблені запити щодо ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру та Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу).
Згідно з отриманими судом на вказаний запит даними (відповідь №2955454 та №2955716) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на відсутність підстав для застосування до даного спору альтернативної або виключної підсудності, передбаченої статтями 29, 30 Господарського процесуального кодексу України, підсудність даної справи має визначатися відповідно до ч. 1 статті 27 цього Кодексу за місцем проживання (перебування) відповідача, а тому, враховуючи зареєстроване місце перебування відповідача в Одеській області, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Харківської області, у зв`язку з чим підлягає передачі за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
З наведеного вбачається, що господарський суд першої інстанції у відповідності до норм процесуального права оскаржуваною ухвалою передав дану справу за підсудністю до Господарського суду Одеської області, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга -без задоволення. 
З огляду на залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати скаржника зі сплати судового збору за її подання відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за останнім.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 30.06.2026 у справі №922/2247/26 залишити без змін.
Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова 

Суддя В.В. Лакіза