Справа № 283/1694/26
Провадження №3/283/400/2026
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и 
16 вересня 2026 року м. Малин
Суддя Малинського районного суду Житомирської області Хомич Валентина Миколаївна, розглянувши справу, що надійшла з Відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, 
за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ: 
10 липня 2026 року о 19 год. 07 хв. ОСОБА_1 по вулиці Центральна, 10 в с. Йосипівка Коростенського району Житомирської області керувала транспортним засобом «Хонда Діо», без д.р.н., в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу – алкотестеру «Drager 6810» (прилад ARВН-0658), внаслідок застосування якого було встановлено результат – 1,50 ‰. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №715977 від 10.07.2026 у ОСОБА_1 документи на керування транспортними засобами працівниками поліції не вилучалися, тимчасовий дозвіл не видавався. Також, відносно ОСОБА_1 працівниками поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №313400 від 10.07.2026 за ч.2 ст.126, ч.6 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину визнала, факт вчинення правопорушення підтвердила, у зв`язку із складним матеріальним становищем просила розстрочити суму штрафу на 5 місяців.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №715977 від 10.07.2026;
- результатами перевірки за допомогою приладу «Драгер», де зазначено рівень алкоголю 1,50 проміле, з яким ОСОБА_1 погодилася, що засвідчила власноручним підписом;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- наявним в матеріалах справи в опечатаному конверті оптичним носієм інформації – DVD-диском, на якому міститься відеозапис керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вище наведені докази на переконання суду є належними, допустимими, достовірними та не поставлені під сумнів ОСОБА_1 . 
Враховуючи обставини, викладені в протоколі та докази надані до матеріалів адміністративної справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, під час судового розгляду справи не виявлено. 
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає види стягнень, які накладаються на водіїв та інших осіб.
Поняття "водій" визначено у п. 1.10 ПДР України: водій — особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 не має посвідчення водія та керувала транспортним засобом «Хонда Діо», без д.р.н, в порушення вимог ст. 126 КУпАП, тобто, в розумінні ПДР України ОСОБА_1 не є водієм. 
При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень. Підстав для застосування стягнення у виді позбавлення права на керування транспортними засобами немає, оскільки згідно із санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП до інших осіб (не водіїв - в розумінні ПДР України), такий вид стягнення не застосовується.
Згідно ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо, тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не працює, доходів не має, суд вважає за можливе задовольнити заяву про розстрочку суми штрафу та розстрочити виплату штрафу на 5 місяців із розрахунку 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісячно.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст.221, 283, п.1 ч.1 ст.284, ст.ст.285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження»,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Застосувати до  ОСОБА_1  адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягувач: Малинський районний суд Житомирської області, код ЄДРПОУ 02896147, місце знаходження: 11601, Житомирська область, Коростенський район, місто Малин, площа Соборна, 8.
Розстрочити  ОСОБА_1  виконання даної постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень рівними щомісячними платежами в розмірі по 3400 (три тисячі чотириста) гривень протягом 5 (п`яти) місяців.
Зобов`язати  ОСОБА_1  сплачувати по 3400 (три тисячі чотириста) гривень до 30 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2026 року по січень 2027 року включно.
Зобов`язати  ОСОБА_1  повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).
Штраф належить стягнути на наступний рахунок: 
UA368999980313060149000006001, отримувач коштів: ГУК у Житомир обл/Житомир обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300  «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судовий збір належить стягнути на наступний рахунок:
UA908999980313111256000026001, отримувач коштів:ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити що штраф має бути сплачений особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, в установу банку України не пізніше 30 січня 2027 року. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний термін, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для організації примусового виконання в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у випадку примусового виконання даної постанови, з правопорушника підлягає стягненню штраф, визначений даною постановою, у подвійному розмірі.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Житомирського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту її винесення, а в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу - три місяці після закінчення строку встановленої розстрочки.

Суддя | | В.  М.  Хомич