Справа № 308/917/26

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

09.09.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника Закарпатської митниці – Зубенка І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шпуганича В.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2026 рокугромадянина Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 8 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 000 (сто тридцять шість тисяч) гривень.
Грошові кошти у сумі 204 000 (двісті чотири тисячі) гривень, внесені як грошова застава, зарахувати в рахунок сплати штрафу у сумі 136 000 грн.
Різницю між внесеною сумою грошової застави та сумою призначеного штрафу у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень повернуто ОСОБА_3 або його представнику у порядку, передбаченому Митним кодексом України.
Стягнуто з громадянина Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, що громадянин Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), який 01.10.2022 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ввіз на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» легковий автомобіль марки «LAND ROVER», моделі «DEFENDER», реєстраційний номерний знак Великої Британії НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_2 , перевищив встановлений строк тимчасового ввезення зазначеного транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що було виявлено 20.12.2025 о 12 год 32 хв на митному посту «Ужгород – автомобільний» Закарпатської митниці.
Отже, громадянин Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України, а саме: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Шпуганич В.П., в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
До початку судового засідання від адвоката Шпуганича В.П. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Шпуганича В.П., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що останні належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався за клопотанням сторони захисту.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності учасників судового процесу, апеляційний суд не вбачає.
Заслухавши пояснення представника митниці – Зубенка І.І., який заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити їх без задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП, 486 МК України завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення яких складено відносно гр. Ірландії Одваєра ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини за яких останній порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Так, ст. 458 МК України, передбачено, що порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митний орган цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України від 13 березня 2012 року № 4495-VI тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно з ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Відповідальність за ч. 6 ст. 481 МК України передбачає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Так, з протоколу про порушення митних правил № 0916/UA305000/2025 від 20.12.2025 вбачається, що 01.10.2022 року громадянин ОСОБА_6 дваєр ОСОБА_7 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» легковий автомобіль марки «LAND ROVER», модель «DEFENDER», реєстраційний номерний знак Великої Британії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Отже, граничний строк його перебування на митній території України сплив 01.10.2023 року.
З протоколу про порушення митних правил № 0916/UA30500/2025 від 20.12.2025 вбачається, що станом на день складання протоколу відомості про реекспорт вказаного транспортного засобу відсутні. Матеріали справи не містять доказів його вивезення за межі митної території України.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2022 року О?дваєр ОСОБА_7 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю ввезеного ним транспортного засобу. За даним фактом було розпочато кримінальне провадження, яке постановою від 25.10.2022 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Після проведення необхідних процесуальних дій транспортний засіб було вилучено та в подальшому передано представнику власника, тобто до спливу річного строку тимчасового ввезення.

Отже, станом на період до 01.10.2023, коли спливав встановлений законом строк тимчасового ввезення, об`єктивні перешкоди для вирішення питання щодо подальшого митного оформлення транспортного засобу або його вивезення за межі митної території України були відсутні. Особа, яка ввезла транспортний засіб, мала достатній проміжок часу для виконання обов`язку щодо його реекспорту або для звернення до митного органу з належним клопотанням про продовження строку тимчасового ввезення чи зміну митного режиму в порядку, передбаченому Митним кодексом України.

Разом з тим сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди, вилучення автомобіля та проведення досудового розслідування не припиняють обов`язку дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення. Закон передбачає можливість продовження строку або зміни митного режиму виключно за рішенням митного органу за наявності належних підстав та документального підтвердження таких обставин. Матеріали справи не містять доказів прийняття митним органом рішення про продовження строку тимчасового ввезення або про поміщення транспортного засобу в інший митний режим.

Подання 21.03.2023 заяви до Львівської митниці з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та проханням розглянути питання щодо можливого поміщення транспортного засобу в митний режим знищення або руйнування саме по собі не є зміною митного режиму, не свідчить про прийняття відповідного рішення митним органом та не звільняє особу від обов`язку забезпечити реекспорт транспортного засобу до спливу встановленого законом строку.
Посилання сторони захисту на те, що транспортний засіб фактично не перебував у володінні особи, яка його ввезла, та що у 2025 році було заявлено про можливу незаконну експлуатацію транспортним засобом, не спростовують встановленого факту перевищення строку тимчасового ввезення. Як убачається з матеріалів справи, заява про можливу незаконну експлуатацію транспортним засобом подана лише у серпні 2025 року, а відомості до ЄРДР внесено у вересні 2025 року, тобто майже через два роки після спливу строку тимчасового ввезення — 01.10.2023 року. До цього часу відомості про втрату або викрадення транспортного засобу відсутні. Отже, станом на момент спливу строку тимчасового ввезення обставини, які могли б свідчити про втрату транспортного засобу внаслідок протиправних дій третіх осіб, документально не підтверджені.
Щодо доводів захисника про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що факт перевищення строку тимчасового ввезення встановлено 20.12.2025 під час здійснення митного контролю, про що складено протокол про порушення митних правил № 0916/UA30500/2025. Саме з цієї дати обчислюється шестимісячний строк.

Посилання сторони захисту на те, що строк тимчасового ввезення сплив 01.10.2023 року та що особа після цього перетинала державний кордон, не свідчить про виявлення правопорушення у розумінні ст. 467 МК України. Сплив строку або можливість перевірки інформації не є тотожними фактичному встановленню та належній фіксації правопорушення.
Оскільки доказів того, що правопорушення було виявлено раніше 20.12.2025, матеріали справи не містять, підстав вважати строк притягнення до адміністративної відповідальності таким, що сплив, апеляційний суд не вбачає.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини гр. Ірландії Одваєра ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, його вина підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0916/UA30500/2025 від 20.12.2025, даними автоматизованих інформаційних систем митних органів щодо відсутності реекспорту транспортного засобу, матеріалами митного контролю та іншими дослідженими доказами.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують вину гр. Ірландії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у скоєнні передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України адміністративного правопорушення – перевищення строку тимчасового ввезення або вивезення транспортних засобів особистого користування (понад 30 діб), а саме: легковий автомобіль марки «LAND ROVER», модель «DEFENDER», реєстраційний номерний знак Великої Британії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Апеляційним суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини Ірландії Одваєра ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) за ч. 6 ст. 481 МК України.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновок суду першої інстанції про те, що гр. Ірландії Одваєра ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) перевищено строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.
Отже, обираючи міру покарання, суд першої інстанції вірно оцінив обставини Інші доводи сторони захисту в апеляційній скарзі не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.
Суд апеляційної інстанції враховує практику ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу адвоката Шпуганича В.П., який діє в інтересах гр. Ірландії Одваєра ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) слід залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2026 року - без змін.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шпуганича В.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2026 року – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага