МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 р. | № 400/6983/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів | Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, вул. Гоголя, 34,м. Полтава,36011,
про | визнання протиправним та скасування рішення від 12.01.2026 року № 909170163588; зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 2) та просить суд: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.01.2026 року № 909170163588 та відмову, що викладена у листі від 08.05.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу для обчислення пенсії та спеціального стажу періоди роботи з 15.08.1988 по 15.08.1989, з 16.08.1989 по 28.01.1992, з 28.01.1992 по 05.02.1996 роки згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 , дата заповнення 12.08.1988 р.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсії станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення про відмову їй у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є протиправним, оскільки до перелік постанови КМУ №909 входить робота викладачем у позашкільному навчальному закладі. Відповідно, позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058. А незарахуваня до її страхового стажу для обчислення пенсії та спеціального стажу періоди роботи з 15.08.1988 по 15.08.1989, з 16.08.1989 по 28.01.1992, з 28.01.1992 по 05.02.1996 роки згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 є безпідставним. 
Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 15.06.2026 року. 
Ухвалою від 23.06.2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Від відповідача 1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що в ході розгляду заяви встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на виплату вказаної грошової допомоги згідно виданої довідки № 245 від 12.12.2025, підтверджений у встановленому законодавством порядку становить 27 років 04 місяці 04 дні, якого недостатньо для виплати 10 пенсій. З огляду на викладене, Управління вважає, що рішення №909170163588 від 12.01.2026 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у перерахунку пенсії, згідно поданої заяви від 05.01.2026 та додаткових документів, у зв`язку з відсутністю законних підстав, прийнято правомірно.. 
Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 12.01.2026р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №909170163588, яким відмовило Позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Так, встановлено, що стаж Позивача, який дає право на виплату грошової допомоги, згідно довідки №245 від 12.12.2025 (доданої Позивачем до заяви), підтверджений у встановленому законодавством порядку, становить 27 років 04 місяці 04 дні, що є недостатнім для виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій. Також, відповідач 2 зазначає, що періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки від 12.08.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач 05.01.2026 року Позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про виплату разової грошової допомоги у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону №1058.
12.01.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення №909170163588, яким відмовило Позивачу у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Під час розряду заяви Позивача від 05.01.2026р. було встановлено, що стаж Позивача, який дає право на виплату грошової допомоги, згідно довідки №245 від 12.12.2025 (доданої Позивачем до заяви), підтверджений у встановленому законодавством порядку, становить 27 років 04 місяці 04 дні, що є недостатнім для виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій.
23.04.2026 року Позивач повторно звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо зарахування періодів роботи з 15.08.1989 по 28.01.1992 та з 28.01.1992 по 05.02.1994 роки.
08.05.2026 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву та додані до неї документи та надано роз`яснення щодо зарахування вищезазначених періодів.
До страхового стажу не зараховано:- періоди трудової діяльності, згідно трудової книжки від 12.08.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58):- з 15.08.1989 по 28.01.1992 в Миколаївській середній школі №36 (дата звільнення - 22.04.1992, наказ № 118 від 22.01.1992).- з 28.01.1992 по 05.02.1994 в Миколаївській середній школі №52, оскільки запис про прийняття скріплений не дійсною печаткою (вже не існуючої на той час УРСР).
Таким чином, роз`яснення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.05.2026 щодо неможливості зарахувати вищезазначені періоди роботи є правомірними та законними, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства.
Вважаючи протиправним рішення та незарахування до її страхового та спеціального стажу спірних періодів, позивач звернулась до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Пунктом 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція висловнена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.
Так, з матеріалів справи вбачається, що періоди трудової діяльності позивача, у тому числі з 15.08.1988 по 15.08.1989, з 16.08.1989 по 28.01.1992, з 28.01.1992 по 05.02.1996 роки підтверджуються записами трудової книжки № НОМЕР_1 , дата заповнення 12.08.1988 р.
Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 “Про трудові книжки працівників” відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17 (К/9901/768/17).
Таким чином, посилання відповідачів на те, що записи внесені до трудової книжки позивача з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 є безпідставними, а відтак і зарахування до її страхового та спеціального стажу спірних періодів є протиправним. 
Тому, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.01.2026 року № 909170163588 є протиправним та підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню. 
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача 2 призначити і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до ст. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058, суд зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Тобто, враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, вищевказані позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем, тому суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача 1, яким було прийняте рішення, повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2026 року про призначення і виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тому позов належить задовольнити частково.
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 1064,96 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 1064,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, оскільки спірне рішення прийнято саме ним.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,36011 ідентифікаційний код 13967927) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12.01.2026 року № 909170163588.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавская область, 36000, ідентифікаційний код 1396792) зарахувати до страхового стажу для обчислення пенсії та спеціального стажу на посадах, які дають право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи: з 15.08.1988 по 15.08.1989, з 16.08.1989 по 28.01.1992, з 28.01.1992 по 05.02.1996 роки згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 , дата заповнення 12.08.1988 р та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 05.01.2026 року про призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34,м. Полтава,36011, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )судовий збір в сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шасть копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар