ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/9509/25    Головуючий 1-ї інстанції – Іщенко О.В.
Провадження № 33/818/483/26     Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124 КУпАП 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
08 вересня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання    Костенко Ю.С.
за участю особи, яка притягується 
до адміністративної відповідальності    ОСОБА_1                 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 12.09.2025 року о 08:38 годині за адресою: проспект Аерокосмічний, будинок 166, місто Харків водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги регульованого перехрестя, не впевнившись в безпечності руху, не надала переваги автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі проспекту Аерокосмічного та скоїла з ним зіткнення, чим порушила пункт 16.1 ПДР. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Постановою судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. та стягнуто в дохід держави судовий збір.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та винести нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що у її діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки судом першої інстанції було здійснено однобічний розгляд справи, не надано було належної оцінки відеозапису події ДТП, оскільки вона не починала рух, а продовжила виконувати маневр щодо проїзду перехрестя. Вказує, що саме внаслідок порушень ПДР водієм ОСОБА_2 сталось ДТП, який розпочав рух на забороняючий червоний сигнал світлофора.

Представник потерпілого адвокат Ісмаілов Р.Г. подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість постанови судді просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Вказує, що з відеозапису вбачається, що саме водій ОСОБА_1 незаконно виїхала на перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим створила ДТП.

ОСОБА_1 подала письмові пояснення на заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Ісмаілова Р.Г., в яких зазначає, що, на її переконання, зазначені заперечення жодним чином не спростовують аргументи апеляційної скарги, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Мотиви суду
Потерпілий ОСОБА_2 та його представник в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений та підписаний уповноваженою на те особою, з заповненням усіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.09.2025 року о 08:38 годині за адресою: проспект Аерокосмічний, будинок 166, місто Харків водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги регульованого перехрестя, не впевнившись в безпечності руху, не надала переваги автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі проспекту Аерокосмічного та скоїла з ним зіткнення, чим порушила пункт 16.1 ПДР. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.
Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП, складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що їх складала, в порядку, передбаченому чинним законодавством, апелянтом не оскаржувалися до суду або до безпосереднього керівництва працівників поліції, а також вонане зверталась зі скаргами до правоохоронних органів, відповідно до вимог КПК України, а тому твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складання протоколу є необґрунтованими та розцінюються судом апеляційної інстанції як обраний спосіб захисту.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.
Пунктом 16.1. ПДР передбачено, що перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. 
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 451390 від 12.09.2025 року, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.1 ПДР; 
- схемою місця ДТП від 12.09.2025 року, в якій наявні необхідні та достатні відомості для з`ясування дійсних обставин ДТП, у тому числі відображено: напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, прив`язку транспортних засобів учасників ДТП до сталих об`єктів, місце розташування автомобілів, отримані автомобілями-учасниками ДТП механічні пошкодження, інформацію про власників автомобілів. Схема місця ДТП підписана обома учасниками, і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , без зауважень та заперечень;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12 вересня 2025 року, відповідно до яких вона пояснила, що рухаючись на перехресті, а саме закінчуючи маневр у потоці машин, які виїжджали з другорядної вулиці на проспект Аерокосмічний на зелене світло світлофору, отримала удар у передні водійські двері;
- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 12.09.2025 року, відповідно до яких він їхав за адресою: проспект Аерокосмічний, будинок 168 (АТБ) місто Харків Харківської області, з центру на виїзд з міста у правій крайній смузі на зелений сигнал світлофору. На перехресті з вулицею Зернова, зі сторони АТБ, перед ним, з правої сторони виїхав автомобіль Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого сталось зіткнення. Окрім того, потерпілий зазначив, що рухався з дозволеною швидкістю;
- відеозаписом події ДТП від 12.09.2026 року, на якому зафіксовано, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився на другорядній дорозі регульованого перехрестя, почав рух не надавши переваги автомобілю Mitsubishi Outlander, який розпочав рух про проспекту Аерокосмічному, головній дорозі, на дозволяючий сигнал світлофора, та скоїла з ним зіткнення.
Аналізуючи схему ДТП та відеозапис події ДТП, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з дослідженого відеозапису вбачається, що саме дії водія ОСОБА_1 , яка в порушення вимог п.16.1 ПДР, не надала переваги автомобілю Mitsubishi Outlander, який розпочав рух про проспекту Аерокосмічному, головній дорозі, на дозволяючий сигнал світлофора, що призвело до зіткнення транспортних засобів та спричинило їх пошкодження, тобто зазначені порушення перебували в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, про що слушно зазначив суд в своєму рішенні.
Твердження апелянта про те, що зіткнення автомобілів відбулось внаслідок порушення ПДР зі сторони водія ОСОБА_2 , оскільки саме через його дії відбулось ДТП, є необґрунтованими, оскільки саме дії водія ОСОБА_1 та порушення нею п.16.1 ПДР стали наслідком ДТП, та своїми односторонніми діями  ОСОБА_1 могла попередити дану дорожньо-транспортну пригоду.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, який по суті є обвинуваченням.
Отже, у справі щодо  ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме її діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.
Таким чином, посилання апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення, є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Якщо в подальшому такі порушення щодо іншого учасника ДТП будуть встановлені, то це може впливати лише на об`єм відшкодування завданої шкоди. 
Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясовано обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, та приходить до висновку за принципом «поза розумним сумнівом» про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, як штраф, суд першої інстанції враховував характер вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення та дані її особи.
Застосований районним судом до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, відповідає вимогам ст.23,33 КУпАП. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване. З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик