| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2426/26 Суддя (судді) першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого – судді Попової О.Г., суддів: Говоруна О.В., Чуприни О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження виплати пенсії з 01 березня 2026 року ОСОБА_1 максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2026 виплату пенсії без обмеження виплати пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність із урахуванням усіх надбавок, підвищень, премії, індексації пенсії та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством в розмірі 33506,23 грн, а також виплатити різницю між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії з 01.01.2026 року по день проведення повного фактичного розрахунку у цьому розмірі з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.01.2026 розміру пенсії, визначеного за наслідками перерахунку пенсії станом на 01.01.2025. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 з 01.01.2026 виплату пенсії без обмеження розміром, визначеним на виконання рішення суду від 15 серпня 2025 року у справі № 580/1826/25 станом на 01.01.2025. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2026 року, ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, кожен окремо, звернулися до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять скасувати вказане судове рішення та просять суд апеляційної інстанції, позивач - ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач - ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Сторони правом надання відзиву на апеляційні скарги один одного не скористалися, що відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно пункту 3 частини першої статті 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не підлягають задоволенню. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 13.01.2026, відповідач здійснив нарахування пенсії позивача з 01.01.2026 у загальному розмірі 30911,23 грн, однак обмежив виплату розміром – 29411,23 грн.
Згідно протоколу перерахунку пенсії від 03.03.2026, відповідач здійснив нарахування пенсії позивача з 01.03.2026 у загальному розмірі 33506,23 грн, однак обмежив виплату розміром – 29411,23 грн.
У відповідь на заяву позивача щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром листом від 12.03.2026 № 5135-5682/C-03/8-2300/26 відповідач повідомив, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2025 у справі № 580/1826/25, що набрало законної сили 09.02.2026, здійснено з 01.01.2025 перерахунок пенсії без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі - Постанова № 1) у сумі 29411,23 грн, без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат. Оскільки вищевказаним рішенням зобов`язань провести перерахунок пенсії з 01.03.2026 без обмеження пенсії максимальним розміром у сумі 33506,23 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не покладено, для проведення виплат пенсії у зазначеному розмірі підстави відсутні.
Вважаючи вказані дії протиправними, а свої права порушеними позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII).
Окрім того, цей Закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням від 15 серпня 2025 року у справі № 580/1826/25 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», у сумі 29411,23 грн без обмеження пенсії максимальним розміром, та з урахуванням раніше проведених виплат.
А відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 13.01.2026, відповідачем здійснено нарахування пенсії позивача з 01.01.2026 у загальному розмірі 30911,23 грн, однак обмежив виплату максимальним розміром у розмірі – 29411,23 грн.
Згідно протоколу перерахунку пенсії від 03.03.2026, відповідач здійснив нарахування пенсії позивача з 01.03.2026 у загальному розмірі 33506,23 грн, однак обмежив виплату максимальним розміром у розмірі – 29411,23 грн.
Розмір пенсії з урахуванням належних складових відповідач нарахував, проте виплату пенсії здійснює із 01.01.2026, 01.03.2026 у розмірі 29411,23 грн – сумі, визначеній на виконання рішення суду від 15 серпня 2025 року у справі №580/1826/25 станом на 01.01.2025.
Під час надання оцінки таким діям відповідача суд першої інстанції правильно звернув увагу, що обмеження виплати пенсії розміром визначеним станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок є протиправним, адже будь-якого законодавчого обґрунтування встановлення такої дати відповідач не зазначив. При цьому суд звертає увагу, що відповідач зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України суд не має повноважень приймати рішення на майбутнє (в спірних правовідносинах із застосуванням таких слів і словосполучень як «нараховувати» та «виплачувати в подальшому», чи інших схожих за змістом слів і словосполучень), однак вказане ніяким чином не дозволяє відповідачу встановлювати обмеження розміру пенсії позивача за встановленої судом обставини протиправності дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Суд першої інстанції правильно підмітив, що станом на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача за спірний період чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.
Черкаський окружний адміністративний суд також правильно врахував, що рішенням від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 у справі № 3-102/2021 (231/21, 415/21) Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Тобто дії відповідача щодо виплати позивачу з 01.01.2026 розміру пенсії, визначеного за наслідками перерахунку пенсії станом на 01.01.2025 є протиправними.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача суд правильно вважав за необхідне зобов`язати відповідача здійснити виплату пенсії позивача з 01.01.2026 без обмеження розміром, визначеним на виконання рішення суду від 15 серпня 2025 року у справі № 580/1826/25 станом на 01.01.2025.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Підсумовуючи вищевикладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Судді: О.В. Говорун 

О.В. Чуприна