ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/5615/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОК-АГРО” до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ДОК-АГРО” (далі – ТОВ “ДОК-АГРО”, позивач) звернулося з позовом до Рівненської митниці (далі – митниця, митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 27.03.2026 №UA204150/2026/000021/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2026/000078.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2026 декларантом ТОВ “Глорія-Імпекс Плюс” в інтересах ТОВ “ДОК-АГРО” подано до Рівненської митниці електронну митну декларацію №26UA204150001570U8 для митного оформлення товару – сорбітолу порошкового 20-60 mesh, чистою вагою 20 000 кг, розфасованого у 800 поліпропіленових мішків по 25 кг, код товару згідно з УКТ ЗЕД 2905449100.
Поставка товару здійснювалася на виконання зовнішньоекономічного контракту від 08.08.2023 №08082023, укладеного між ТОВ “ДОК-АГРО” та компанією NEWGREEN PHARMCHEM CO., LIMITED (Китай). Вартість товару визначена у проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 та комерційному інвойсі від 06.01.2026 №NGC25120588. На підтвердження оплати товару митному органу надано банківський платіжний документ (SWIFT) від 10.12.2025 №251210/003006838 на суму 15 600 доларів США.
Умовами поставки визначено FOB XINGANG, Китай. Відповідно до коносамента від 06.01.2026 №ZH260100020 морське перевезення товару здійснювалося з порту XINGANG у Китаї до порту Гданськ у Республіці Польща. Подальше перевезення вантажу територією Польщі та до митного кордону України здійснювалося залізничним транспортом, що підтверджується накладною УМВС від 21.03.2026 №01981, у якій зазначено маршрут Гданськ – Шебжешин – Хрубешов – Ізов.
Для підтвердження транспортних витрат позивачем подано договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 22.07.2024 №1846-Т/24, заявку від 17.12.2025 №19 до цього договору, довідку про транспортні витрати від 25.03.2026 №15454, а також рахунки на оплату від 23.03.2026 №82556, №82557 та №82560.
Позивач зазначає, що сукупність поданих документів давала змогу ідентифікувати товар, його кількість, продавця, покупця, умови поставки, ціну товару, факт оплати та маршрут перевезення, а тому заявлена митна вартість була документально підтверджена та правомірно визначена за основним методом – за ціною договору.
На думку позивача, відсутність номера зовнішньоекономічного договору у проформі-інвойсі та комерційному інвойсі не свідчить про неможливість віднесення цих документів до спірної поставки, оскільки вони містять однаковий номер, найменування та кількість товару, його вартість, реквізити продавця і покупця та відповідають іншим поданим до митного оформлення документам.
Також позивач заперечує висновок митного органу про непідтвердження витрат на перевезення за маршрутом Шебжешин – Хрубешов. Зазначає, що накладна УМВС охоплює залізничне перевезення вантажу від Гданська через Шебжешин і Хрубешов до станції Ізов, а надані договір, заявка, довідка про транспортні витрати та рахунки підтверджують вартість транспортно-експедиційних послуг за відповідним маршрутом.
Крім того, позивач вважає формальними зауваження митного органу щодо зазначення у документах назв XINGANG та TIANJIN, оскільки такі найменування стосуються порту відправлення товару та не впливають на кількісні чи вартісні показники поставки.
Однак 27.03.2026 Рівненська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2026/000021/2 та картку відмови №UA204150/2026/000078. Позивач вважає, що відповідач не навів обставин, які б свідчили про недостовірність ціни товару, факту його оплати чи заявлених транспортних витрат, не обґрунтував неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, а тому просить скасувати зазначені рішення.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву Рівненська митниця проти позову заперечила. Відповідач зазначив, що у проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 та комерційному інвойсі від 06.01.2026 №NGC25120588 відсутні реквізити зовнішньоекономічного договору від 08.08.2023 №08082023, у зв`язку із чим неможливо однозначно встановити, що ці документи складені саме на виконання зазначеного договору.
Також митний орган вказав, що за коносаментом від 06.01.2026 №ZH260100020 товар перевозився з порту XINGANG до порту Гданськ, тоді як у накладній УМВС від 21.03.2026 №01981 зазначено маршрут Гданськ – Шебжешин – Хрубешов – Ізов. На думку відповідача, до митного оформлення не подано належних транспортних документів, які окремо підтверджували б перевезення товару на ділянці Шебжешин – Хрубешов та вартість такого перевезення.
Оскільки поставка здійснювалася на умовах FOB XINGANG, витрати на транспортування товару після його завантаження на судно в порту відправлення покладалися на покупця та мали бути включені до митної вартості. Відповідач вважає, що через відсутність документального підтвердження всіх витрат за маршрутом перевезення числове значення транспортної складової митної вартості не піддавалося точному обчисленню.
За таких обставин митниця дійшла висновку, що подані документи містили розбіжності та не підтверджували всі складові заявленої митної вартості, у зв`язку із чим визначення митної вартості за ціною договору було неможливим.
На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову.
У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач фактично повторив зміст рішення про коригування митної вартості від 27.03.2026 №UA204150/2026/000021/2 та не надав оцінки сукупності документів, поданих для митного оформлення.
Позивач наголосив, що проформа-інвойс і комерційний інвойс мають однаковий номер №NGC25120588, видані продавцем NEWGREEN PHARMCHEM CO., LIMITED, містять відомості про ТОВ “ДОК-АГРО”, найменування товару, його кількість, ціну та умови поставки, а тому разом із контрактом, пакувальним листом, платіжним документом, коносаментом та транспортними документами дають змогу беззаперечно віднести їх до спірної поставки.
Щодо транспортних витрат позивач повторно зазначив, що накладна УМВС від 21.03.2026 №01981 підтверджує рух вантажу за маршрутом Гданськ – Шебжешин – Хрубешов – Ізов, а договір транспортного експедирування, заявка, довідка про транспортні витрати та рахунки на оплату підтверджують витрати на організацію такого перевезення.
На думку позивача, відповідач не пояснив, які саме витрати залишилися неврахованими, не визначив їх можливий розмір та не навів доказів того, що заявлена транспортна складова є неповною або недостовірною. Тому виявлені митним органом зауваження не свідчать про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника Рівненської митниці про розгляд справи в судовому засідання із викликом сторін.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.
Суд встановив, що 08.08.2023 між ТОВ “ДОК-АГРО” (покупець) та NEWGREEN PHARMCHEM CO., LIMITED (Китай) (продавець) було укладено контракт №08082023, за умовами якого продавець приймає на себе зобов`язання з поставки та передачі в порядку та строки, встановлені даним контрактом, товару. Номенклатура, кількість, ціна і загальна вартість товару вказуються в Додатках (Специфікаціях) до Контракту (пункт 1.1, 1.2 контракту).
Згідно із пунктом 2.1 базис поставки товару згідно з законодавством України за правилами “INCOTERMS 2020”, вказано у відповідному додатку (Специфікації) до контракту. 
Пунктом 3.1. контракту передбачено, що валюта контракту і платежу – долари США.
Загальна сума цього контракту складається зі загальної суми товарів, поставлених відповідно до підписаних Додатків (Специфікацій) до Контракту (пункт 3.4 контракту).
Відповідно до пункту 3.5 контракту у вартість товару включається вартість упаковки, маркування, вартість тари, палет, навантаження і сертифікату походження. Витрати, пов`язані з виконанням даного Контракту, розподіляються між Сторонами відповідно до правил “INCOTERMS 2020”.
Згідно з пунктом 4.1 Контракту оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок в наступному порядку:
1-й етап: 50 % передоплата протягом 7 календарних днів з моменту узгодження і підписання сторонами специфікації до контракту. Продавець зобов`язаний розпочати виробництво товару з дня отримання попередньої оплати на своєму банківському рахунку;
2-й етап: оплата 50 % вартості товару повинно бути здійснено покупцем до прибуття товару в порт призначення та не пізніше ніж 30 днів з моменту відправлення.
Сторони контракту можуть передбачити інші умови оплати товару, які вказуються в Специфікації на поставку відповідної партії товару, що є невід`ємною частиною контракту (пункт 4.2 контракту).
Згідно із специфікацією від 05.12.2025 №14 сторонами узгоджено поставку SORBITOL POWDER 20-60 mesh/Сорбітол порошок 20-60 меш в кількості 20000,00 кг за ціною 0,780 дол. США за 1 кг на загальну суму 15 600,00 дол. США. Умови поставки FOB TIANJIN, China згідно з умовами поставки “INCOTERMS 2020”. Тут же обумовлено умови оплати: 50% передоплата і 50% упродовж 20 днів по копії коносаменту.
На виконання умов контракту, специфікації від 05.12.2025 №14 до контракту та рахунка-проформи від 05.12.2025 №NGC25120588 позивач здійснив оплату за товар на загальну суму 15 600,00 доларів США, що підтверджується банківським платіжним документом (SWIFT) від 10.12.2025 №251210/003006838.
З метою митного оформлення імпортованого товару декларант ТОВ “ДОК-АГРО” подав до Рівненської митниці електронну МД від 26.03.2026 №26UA204150001570U8 на наступний товар: “Органічна хімічна сполука, певного визначеного хімічного складу із вмістом Dманітолу 1,2 мас.% у перерахунку на вміст D-глюцитолу(сорбітол): - SORBITOL POWDER 20-60 mesh(Сорбітол порошок 20-60 меш). Чиста вага нетто - 20000 кг., розфасований в 800 поліпропіленових мішків по 25 кг., не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів. Індивідуальна молекулярна формула: C6H14O6.CAS номер 50-70-4. Номер партії: 20251215 Дата виробництва: 15.12.2025 р. Термін придатності: 14.12.2027 р. Являє собою поліспирт (D-глюцитолу) з вмістом основної речовини (сорбітолу) у перерахунку на суху речовину - 98,49 мас.% Зовнішній вигляд: кристалічний порошок, без запаху який отримують шляхом кристалізації високоочищеного сиропу сорбіту, інакше називається - сорбіт. Сорбітол порошок має легкий, солодкий смак. Використовується у харчовій промисловості як цукрозамінник, вологоутримуючий компонент та наповнювач. Торговельна марка нема даних Виробник NEWGREEN PHARMCHEM CO., LIMITED. Країна виробництва CN.”. 
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: сертифікат якості до інвойса від 06.01.2026; пакувальний лист до інвойса від 06.01.2026; рахунок-проформу від 05.12.2025 №NGC25120588; комерційний інвойс від 06.01.2026 №NGC25120588; коносамент від 06.01.2026 №ZH260100020; накладну УМВС від 21.03.2026 №01981; супровідний документ Т1 від 16.03.2026 №26PL322080NS9AUUM4; сертифікат про походження товару від 23.01.2026 №C26MADPLJU19C497; банківські платіжні документи (SWIFT) від 10.12.2025 та від 14.01.2026; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 23.03.2026 №82556, №82557 та №82560; довідку про транспортні витрати від 25.03.2026 №15454; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 06.01.2026; специфікацію від 05.12.2025 №14; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 31.12.2025 №2; зовнішньоекономічний контракт від 08.08.2023 №08082023; договір про надання послуг митного брокера від 16.12.2025 №12/25; договір про перевезення від 22.07.2024 №1846-Т/24; декларацію про відсутність генетично модифікованих організмів від 06.01.2026; електронний сертифікат про непреференційне походження товару від 23.01.2026 №C26MADPLJU19C497; сертифікат аналізу партії товару від 15.12.2025 №2025121; сертифікат здоров`я від 06.01.2026 №3259002512 та заявку від 17.12.2025 №19 до договору перевезення.
26.03.2026 з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) транспортні (перевізні) документи за маршрутом Шебжешин (Польща) – Хрубешов (Польща); 4) товаро-супровідні документи, що документально підтверджують виробника товару; 5) відомості про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів у порту призначення тощо; 6) копія декларації країни відправлення з відмітками митниці країни відправлення та з перекладом.
Позивач надав митному органу додаткові пояснення від 27.03.2026 №27/03, до яких долучив додаткові документи: виписку по рахунку АТ “Кредобанк” за 10.12.2025; виписку по рахунку АТ “Кредобанк” за 14.01.2026. Вказаним листом позивач просив прийняти рішення по митній вартості імпортованого товару без врахування термінів, визначених ст. 53 МК України. 
27.03.2026 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA204150/2026/000021/2 та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2026/000078, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів.
У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 
1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.; 
2) подані до митного оформлення документи є неповними та містять наступні розбіжності. 
В наданому до митного оформлення проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 зазначені умови поставки FOB TIANJIN, що не відповідає заявленим FOB XINGANG.
В проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 відсутні реквізити зовнішньо-економічного договору (контракту).
В рахунку-фактурі (інвойсі) від 06.01.2026 №NGC25120588 відсутні реквізити зовнішньо-економічного договору (контракту).
Згідно коносаменту від 06.01.2026 №ZH260100020, маршрут перевезення оцінюваних товарів: порт XINGANG, CHINA - порт Гданськ (Польща), умови поставки FOB XINGANG, згідно накладної УМВС від 21.03.2026 №01981 маршрут перевезення: Гданськ-Шебжешин-Хрубешов (Польща) - Ізов (Україна).
Таким чином, на думку митниці, до митного оформлення не надано транспортних (перевізних) документів, що охоплюють маршрут Шебжешин (Польща) - Хрубешов (Польща).
Митний орган зауважив, що рахунки-фактури на надання транспортно-експедиційних послуг від 23.03.2026 №82556, №82557, №82560 не містять всіх відомостей про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема, оформлення транзитних документів, портові збори, зберігання товарів в порту призначення тощо.
В графі 44 ЕМД документ під кодом 4104 від 08.08.2023 №08082023 позиціонується як зовнішньо-економічний договір, стороною якого є виробник, однак відомості про виробника товаро-супровідними документами документально не підтверджено. 
В залізничній накладній ЦІМ від 21.03.2026 №01981 зазначені вага брутто та нетто вантажу, які не кореспондуються із зазначеними в МД та відомостях, наявних в товаро-супровідних документах. Згідно з накладними вантаж слідував по маршруту Щебжешин—Клевань, разом з тим, при цьому транспортні документи по маршруту Гданськ - Щебжешин відсутні. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявления до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. 
Відповідно до статті 64 МК України, Рівненська митниця володіла інформацією щодо митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 23.02.2026 №26UA110150001338U0 - 1,0239 доларів США/кг.
За результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних товарів (статі 59-61 МК України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України. 
Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 23.02.2026 №26UA110150001338U0 - 1,0239 дол. США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 20478,00 дол. США (20000 кг * 1,0239 дол. США/кг), що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 898414,9116 грн (20478,00 дол. США * 43,8722 грн/ дол. США).
Товар був випущений у вільний обіг відповідно до митної декларації від 27.03.2026 №26UA204150001609U5 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом №08082023 від 08.08.2023, укладного між ТОВ “ДОК-АГРО” (покупець) та NEWGREEN PHARMCHEM CO., LIMITED (Китай) (продавець), визначено предмет, ціну контракту, умови поставки, оплати, здачі і приймання товару.
Відповідно до комерційного інвойсу від 06.01.2026 №NGC25120588 продавець поставив позивачу товар – SORBITOL POWDER 20-60 mesh/Сорбітол порошок 20-60 меш в кількості 20000,00 кг за ціною 0,780 дол. США за 1 кг на загальну суму 15600,00 дол. США.
Ціна товару в інвойсі від 06.01.2026 №NGC25120588 (15600,00 дол. США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД від 26.03.2026 №26UA204150001570U8 (графа 22).
Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.
Крім того, суд встановив, що відповідно до банківського платіжного документа (SWIFT) від 10.12.2025 №251210/003006838 позивач сплатив постачальнику 15600,00 доларів США відповідно, у призначенні платежу є посилання на контракт від 08.08.2023 №08082023, специфікацію від 05.12.2025 №14 та проформу-інвойс від 05.12.2025 №NGC25120588, що в свою чергу додатково підтверджує ціну товару.
Також до митної вартості включені транспортні витрати на суму 141 275,68 грн, що підтверджуються відповідною довідкою від 25.03.2026 №15454. 
З приводу розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, які відображені в рішенні про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.
Однією із підстав для коригування митної вартості відповідач зазначив те, що у проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 визначено умови поставки FOB TIANJIN, тоді як у митній декларації заявлено умови поставки FOB XINGANG.
Суд не погоджується із наведеним висновком відповідача.
Після отримання повідомлення митного органу позивач подав письмові пояснення від 27.03.2026 №27/03, у яких зазначив, що Port of Tianjin є офіційною назвою морського порту, тоді як Xingang є історичною та комерційною назвою його глибоководної частини. При цьому позивач пояснив, що у міжнародній торговельній практиці обидві назви використовуються щодо одного й того самого портового комплексу, а тому зазначення у документах умов поставки FOB TIANJIN та FOB XINGANG не свідчить про різні місця відвантаження товару.
Наведені пояснення відповідачем не спростовані.
У рішенні про коригування митної вартості відповідач лише констатував різне зазначення назви порту, однак не навів жодного доказу того, що Tianjin та Xingang є різними портами, не встановив впливу цієї обставини на визначення ціни товару чи будь-якої складової митної вартості, а також не обґрунтував, які саме відомості неможливо було перевірити у зв`язку із зазначенням різних назв порту.
За таких обставин суд дійшов висновку, що наведена відповідачем розбіжність має виключно формальний характер та не впливає на правильність визначення митної вартості товару.
Також відповідач зазначив, що у проформі-інвойсі від 05.12.2025 №NGC25120588 відсутні реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту).
Оцінюючи наведений довід, суд виходить із того, що під час митного оформлення позивачем було подано зовнішньоекономічний контракт від 08.08.2023 №08082023, специфікацію до нього, проформу-інвойс, комерційний інвойс, банківські документи про оплату товару та інші документи, які містять узгоджені між собою відомості щодо продавця, покупця, найменування товару, його кількості, вартості та умов поставки.
У письмових поясненнях від 27.03.2026 №27/03 позивач зазначив, що проформа-інвойс оформляється продавцем відповідно до правил його внутрішнього документообігу, а чинним законодавством не передбачено обов`язкового зазначення у такому документі номера зовнішньоекономічного договору.
Разом із тим відповідач не навів жодної норми законодавства, яка б встановлювала обов`язковість зазначення реквізитів контракту у проформі-інвойсі, а також не пояснив, яким чином відсутність такого реквізиту вплинула на можливість перевірки заявленої митної вартості.
Більше того, сам контракт був поданий митному органу, а тому відповідач мав можливість перевірити всі його істотні умови.
Отже, наведений відповідачем довід не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості.
Аналогічний висновок суд робить і щодо доводів відповідача про відсутність реквізитів зовнішньоекономічного договору у рахунку-фактурі (інвойсі) від 06.01.2026 №NGC25120588.
Матеріалами справи підтверджується, що зазначений інвойс подано разом із зовнішньоекономічним контрактом, специфікацією, банківськими документами про оплату товару, коносаментом та іншими товаросупровідними документами.
Відомості, наведені у цих документах, є взаємоузгодженими та дозволяють ідентифікувати відповідну господарську операцію.
При цьому відповідач не встановив будь-яких суперечностей між умовами контракту та комерційного інвойсу, не ставить під сумнів факт укладення договору чи здійснення оплати товару, а також не обґрунтував, чому відсутність номера контракту в інвойсі унеможливлює перевірку митної вартості товару.
За таких обставин суд вважає, що зазначене відповідачем зауваження не є достатньою підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості.
Однією із підстав для коригування митної вартості відповідач зазначив, що згідно з коносаментом від 06.01.2026 №ZH260100020 товар перевозився за маршрутом XINGANG (Китай) – Гданськ (Польща), а відповідно до накладної УМВС від 21.03.2026 №01981 – за маршрутом Гданськ – Шебжешин – Хрубешов – Ізов. На думку митного органу, декларантом не подано транспортних документів, які охоплюють маршрут Шебжешин – Хрубешов.
Суд не погоджується із зазначеним висновком відповідача.
Як встановлено судом, для підтвердження транспортної складової митної вартості позивачем подано коносамент від 06.01.2026 №ZH260100020, накладну УМВС від 21.03.2026 №01981, договір транспортного експедирування від 22.07.2024 №1846-Т/24, заявку на перевезення від 17.12.2025 №19, рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг від 23.03.2026 №82556, №82557 та №82560, а також довідку про транспортні витрати від 25.03.2026 №15454.
У письмових поясненнях від 27.03.2026 №27/03 позивач зазначив, що накладна УМВС підтверджує здійснення міжнародного залізничного перевезення від станції відправлення до станції призначення, а зазначені у ній проміжні станції маршруту є складовими єдиного перевізного процесу. При цьому окремі перевізні документи між проміжними станціями маршруту не оформлялися.
Відповідач наведених пояснень не спростував.
Крім того, у рішенні про коригування митної вартості відповідач не навів жодного нормативного обґрунтування, яке б зобов`язувало перевізника або декларанта оформляти окремі транспортні документи між проміжними станціями міжнародного залізничного маршруту, а також не зазначив, який саме документ повинен був бути поданий позивачем.
Фактично відповідач обмежився припущенням про необхідність існування таких документів, однак не встановив ані нормативної підстави їх оформлення, ані факту їх існування.
Також відповідач не пояснив, які саме відомості щодо транспортування товару залишилися непідтвердженими за наявності коносамента, накладної УМВС, договору транспортного експедирування, заявки на перевезення, рахунків та довідки про транспортні витрати.
За таких обставин суд доходить висновку, що твердження відповідача про неподання транспортних документів на ділянці маршруту Шебжешин – Хрубешов не підтверджене належними доказами та не може бути підставою для висновку про недостовірність заявленої митної вартості товару.
Також відповідач зазначив, що рахунки-фактури на надання транспортно-експедиційних послуг від 23.03.2026 №82556, №82557 та №82560 не містять усіх відомостей про інші додаткові витрати, які, на думку митного органу, зазвичай виникають при інтермодальному перевезенні товарів, зокрема витрат на оформлення транзитних документів, портових зборів, зберігання товару в порту призначення тощо.
Оцінюючи наведений довід, суд виходить із такого.
Для підтвердження транспортних витрат позивачем подано рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг, договір транспортного експедирування, заявку на перевезення та довідку про транспортні витрати, у якій деталізовано складові загальної вартості перевезення.
Крім того, у письмових поясненнях від 27.03.2026 №27/03 позивач зазначив, що загальна сума транспортних витрат складається із вартості морського перевезення, залізничного перевезення, вантажно-розвантажувальних робіт та винагороди експедитора із зазначенням вартості кожної складової.
Отже, позивач не лише підтвердив загальну суму транспортних витрат документально, а й розкрив структуру їх формування.
Натомість відповідач не встановив, що будь-які витрати фактично були понесені позивачем, однак не включені до митної вартості товару, не визначив їх розміру, не навів жодного доказу здійснення таких платежів та не зазначив, які саме числові значення митної вартості є непідтвердженими.
Посилання відповідача на те, що при інтермодальному перевезенні «зазвичай» виникають інші витрати, саме по собі не є доказом того, що такі витрати були понесені у спірній поставці.
Більше того, митний орган не навів доказів того, що оформлення транзитних документів, портові збори, витрати на зберігання товару чи інші платежі не були включені до рахунків транспортного експедитора або оплачувалися позивачем окремо.
Таким чином, висновок відповідача ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого існування додаткових витрат, а не на встановлених фактичних обставинах справи.
За таких обставин суд доходить висновку, що наведений відповідачем довід не свідчить про непідтвердження транспортної складової митної вартості товару та не може бути підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Однією із підстав для коригування митної вартості відповідач зазначив, що у графі 44 митної декларації під кодом документа 4104 зазначено зовнішньоекономічний договір від 08.08.2023 №08082023, стороною якого є виробник товару, однак відомості про виробника товаросупровідними документами документально не підтверджені.
Суд не погоджується із зазначеним висновком відповідача.
Як встановлено судом, разом із митною декларацією позивачем подано комерційний інвойс, пакувальний лист, сертифікат походження товару, сертифікат аналізу, сертифікат здоров`я та інші товаросупровідні документи, що стосуються спірної поставки.
У письмових поясненнях від 27.03.2026 №27/03 позивач зазначив, що подані документи у своїй сукупності підтверджують походження товару та його виробника, а також належність цих документів саме до товару, який декларувався до митного оформлення.
Разом із тим у рішенні про коригування митної вартості відповідач не зазначив, які саме відомості щодо виробника є непідтвердженими, які документи суперечать один одному та які конкретно розбіжності були встановлені між ними.
Фактично митний орган лише констатував відсутність документального підтвердження виробника товару, однак не навів мотивів, з яких подані документи не можуть бути використані для ідентифікації виробника, не встановив недостовірності відомостей, що містяться у них, та не зазначив, які саме додаткові документи могли усунути такі сумніви.
Крім того, відповідач не обґрунтував, яким чином зазначена ним обставина впливає на визначення ціни товару, що фактично була сплачена продавцю, або на числові значення складових митної вартості.
За таких обставин суд доходить висновку, що наведений відповідачем довід є декларативним, не підтверджений належними доказами та не може бути підставою для невизнання митної вартості, визначеної за ціною договору.
Також відповідач зазначив, що у залізничній накладній ЦІМ від 21.03.2026 №01981 зазначені показники ваги брутто та нетто, які не відповідають відомостям, зазначеним у митній декларації та інших товаросупровідних документах. Крім того, митний орган вказав, що вантаж прямував за маршрутом Шебжешин – Клевань, однак транспортні документи за маршрутом Гданськ – Шебжешин відсутні.
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із такого.
У письмових поясненнях від 27.03.2026 №27/03 позивач зазначив, що різниця у показниках ваги обумовлена особливостями оформлення транспортних документів, у яких зазначаються різні вагові показники залежно від призначення конкретного документа, зокрема із врахуванням ваги контейнера.
Відповідач наведені пояснення не спростував та не встановив, що фактична кількість товару, його найменування, кількість місць чи інші істотні характеристики товару не відповідають відомостям, заявленим у митній декларації.
При цьому відповідач не навів розрахунків, які б свідчили про вплив зазначеної ним різниці у вагових показниках на визначення митної вартості товару, а також не зазначив, які саме складові митної вартості залишилися непідтвердженими.
Щодо відсутності транспортних документів за маршрутом Гданськ – Шебжешин, суд зазначає, що цей довід фактично дублює зауваження митного органу про неподання документів щодо окремої ділянки маршруту міжнародного перевезення, якому суд уже надав оцінку.
Водночас відповідач так і не зазначив, який саме транспортний документ повинен був існувати, ким він мав бути оформлений, якими нормами законодавства передбачено його оформлення та яким чином його відсутність впливає на правильність визначення митної вартості товару.
Саме лише припущення митного органу про можливе існування інших транспортних документів не є належним доказом подання декларантом неповних або недостовірних відомостей.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи щодо невідповідності вагових показників та відсутності окремих транспортних документів не підтверджують недостовірності заявленої митної вартості товару та не свідчать про неможливість її визначення за основним методом.
Як убачається з матеріалів справи, після здійснення контролю правильності визначення митної вартості відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товару, виписку з бухгалтерської документації продавця, транспортні документи за маршрутом Шебжешин (Польща) – Хрубешов (Польща), товаросупровідні документи на підтвердження виробника товару, відомості щодо інших додаткових витрат при інтермодальному перевезенні, а також копію митної декларації країни відправлення з відмітками митного органу та її переклад.
Оцінюючи правомірність зазначеної вимоги, суд виходить із такого.
Зі змісту повідомлення митного органу не вбачається, що відповідач обґрунтував необхідність подання кожного із зазначених документів з урахуванням конкретних обставин спірної поставки.
Так, вимагаючи висновки про якісні та вартісні характеристики товару, відповідач не зазначив, які саме характеристики товару викликають сумнів, які відомості не можуть бути встановлені із поданих документів та яким чином такий висновок може підтвердити або спростувати числові значення митної вартості товару.
Аналогічно, витребовуючи виписку з бухгалтерської документації продавця, відповідач не навів жодних обставин, які б свідчили про необхідність дослідження внутрішніх бухгалтерських документів іноземного продавця, не зазначив, які саме відомості мають міститися у такій виписці та які сумніви вона повинна усунути.
Стосовно транспортних документів за маршрутом Шебжешин (Польща) – Хрубешов (Польща), відповідач не обґрунтував, який саме документ повинен існувати, ким він має оформлятися, якою нормою законодавства передбачено його оформлення та чому подані коносамент, накладна УМВС, договір транспортного експедирування, заявка на перевезення, рахунки експедитора та довідка про транспортні витрати не підтверджують транспортну складову митної вартості.
Вимагаючи товаросупровідні документи на підтвердження виробника товару, відповідач також не зазначив, які саме документи, на його думку, повинні були бути подані, які із вже поданих документів не підтверджують виробника товару та які суперечності між ними встановлені.
Щодо вимоги надати відомості про розмір інших додаткових витрат, які зазвичай присутні при інтермодальному перевезенні товарів, суд зазначає, що відповідач не встановив факту понесення позивачем будь-яких додаткових витрат, не визначив їх виду чи розміру та не навів жодного доказу того, що такі витрати фактично мали місце у спірній поставці. За таких обставин вимога про надання відомостей щодо гіпотетичних витрат ґрунтується виключно на припущеннях митного органу.
Крім того, витребовуючи копію митної декларації країни відправлення з відмітками митного органу та перекладом, відповідач не навів мотивів, які саме відомості, необхідні для перевірки митної вартості товару, неможливо встановити без зазначеного документа, з урахуванням того, що до митного оформлення вже були подані зовнішньоекономічний контракт, інвойс, коносамент, банківські документи, транспортні документи та інші документи, що підтверджують умови поставки і ціну товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога відповідача про подання додаткових документів містить лише їх перелік, однак не містить належного обґрунтування необхідності витребування кожного з них, не визначає, які саме обставини вони повинні підтвердити та які сумніви митного органу усунути.
За таких обставин сам по собі факт неподання окремих документів, необхідність яких митним органом належним чином не обґрунтована, не може бути достатньою підставою для висновку про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом.
З урахуванням наведеного, на думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Суд зазначає, що висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
При вирішенні спору суд керується усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16), за висновками якого митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом.
Таким чином, підстави вважати, що рішення відповідача від 27.03.2026 №UA204150/2026/000021/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення, на думку суду, є протиправним. 
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування спірного рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Отже, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2026/000078 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5324,80 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 05.05.2026 №5070.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 27.03.2026 №UA204150/2026/000021/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204150/2026/000078.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОК-АГРО” за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати в сумі 5324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ДОК-АГРО” (45516, Волинська область, Володимирський район, село Кремеш, вулиця Локацька, будинок 2-А; ідентифікаційний код 40955973).
Відповідач: Рівненська митниця (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104; ідентифікаційний код 43958370).

Суддя Н. В. Стецик