ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1599/25  Номер провадження 22-ц/814/1929/26	Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Панченка О.О.,
Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» та представника ОСОБА_1 адвоката Рой Інни Володимирівни на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року, постановлене під головуванням судді Киричка С.А., повний текст судового рішення виготовлено – 09 січня 2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів за договором оренди,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У травні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. завернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320482000:00:008:0587, площею 2,7893 га (рілля), розташованої на території Великобудищанської (до об`єднання Веприцької) сільської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області.
Відповідно до додаткової угоди № б/н від 06.11.2017 року до договорів оренди землі зі згоди Орендодавця (яка виражається шляхом підписання даного Договору) Орендар передав, а Новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, де Новий орендар – ТОВ «Агро-край».
За умовами договору оренди, з урахуванням додаткової угоди, строк оренди становить 7 років, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5320482000:00:008:0587, становить 95005,99 грн.; орендна плата - 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9500,60 грн за рік оренди.
Сторонами також погоджено, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації (п.10 договору); орендна плата вноситься у такі строки - на протязі року (п.11 договору).
Позивач у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове орендне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, у порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 рік.
Із підстав викладеного, представник просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5320482000:00:008:0587 за 2021 рік у загальному розмірі 16331,33 грн., із яких: 9177,58 грн. – основний борг; 932,24 - 3% річних; 5087,06 грн. - інфляційні втрати, 1134,35 - пеня.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320482000:00:008:0587 за 2021 рік 3% річних, інфляційні втрати, пені у загальному розмірі 13601,93 грн, з них 7647,98 грн. орендна плата, 776,95 – 3% річних, 4231,71 грн – інфляційні втрати, 945,29 грн. пеня.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1008,93 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8330 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено та не спростовано відповідачем, неналежність виконання останнім умов договору оренди в частині його оплатності, а саме, не внесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 рік . 
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Відповідач ТОВ «Агро-Край» оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем 8330,00 грн. не є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, кількість поданих захисником процесуальних документів, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Враховуючи, обсяг наданих послуг, заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (позов малої складності). Дана справа не потребує великої правової кваліфікації щодо даного предмету спору, більше того суд має можливість надати відповідну правову оцінку з метою захисту прав та інтересів позивача навіть за відсутності представника – адвоката в даній справі). Тому відповідач вважає, що розмір адвокатських витрат в сумі 8330,00 грн. не є співрозмірним наданому об`єму адвокатських послуг, а тому відповідач просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09.01.2026 у справі № 526/1599/25 в частині відшкодування витрат на правову допомогу виклавши резолютивну частину в наступній редакції: «Стягти з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.»
Представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. також оскаржила рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року до Полтавського апеляційного суду.
Вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції поклав обов`язок доказування на сторону позивача. Суд допустив порушення принципу доступу до правосуддя – проігноровано судом довідку про розмір заборгованості відповідачем та довідку про доходи, видану податковим органом, що призвело до невірно встановлено розміру боргу Факт заборгованості по орендній платі за земельну ділянку підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору позивача станом на 17.09.2024 року, виданими Головним управляння ДПС в Полтавській області. Відповідно до довідки про доходи позивача відповідач в грудні 2021 року нарахував 11400,72 грн, з яких сплатив 2052,13 грн ПДФО, 171,01 грн військового збору, орендна плата в сумі 9177,58 грн залишилась невиплачена.
Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанова Верховного Суду від 23 червня 2022 року в справі № 193/805/20, від 06 вересня 2023 року у справі № 193/805/20, провадження № 61-13263св22 (ЄДРСРУ № 113396040).
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5320482000:00:008:0587, площею 2,7893 га (рілля), розташованої на території Великобудищанської (до об`єднання Веприцької) сільської ради Миргородського (до об`єднання Гадяцького) району Полтавської області.
Відповідно до додаткової угоди № б/н від 06.11.2017 року до договорів оренди землі зі згоди Орендодавця (яка виражається шляхом підписання даного Договору) Орендар передав, а Новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди, де Новий орендар – ТОВ «Агро-край».
За умовами договору оренди, з урахуванням додаткової угоди, строк оренди становить 7 років, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5320482000:00:008:0587, становить 95005,99 грн.; орендна плата - 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9500,60 грн за рік оренди.
З огляду на викладене вбачається, що Додатковою угодою № б/н від 06.11.2017 замінено сторону орендаря на ТОВ «Агро-Край», а також погоджено розмір орендної плати, що становить 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та відповідає сумі 9500,60 грн.
Частково задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не надав суду доказів на підтвердження виконання умов договору та оплати позивачу коштів за користування орендованою земельною ділянкою згідно діючої нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача у розмірі встановленому договором з урахуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується. З огляду на наступне.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його і невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За нормами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Із огляду на викладене саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у позивача виникли легітимні очікування щодо такого розміру орендної плати за спірний період, навівши відповідне обґрунтування 3% річних та інфляційних витрат за неналежне виконання зобов`язання.
Із підстав викладеного колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвоката Рой І.В. щодо неналежного розрахунку 3% річних та інфляційних витрат, обрахованих судом першої інстанції у відповідності до погоджених умов додаткової угоди.
Отже, враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договорів оренди в частині своєчасної сплати орендної пати за 2021 рік, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказаний період, 3% річних та суми інфляційних втрат з урахуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України та умов додаткової угоди № б/н від 06.11.2017 року.
Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить, як і доказів на спростування висновків суду першої інстанції.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, з урахуванням доводів апеляційної скарги, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить із того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанцій, в загальному зводяться до припущень щодо неналежного розрахунку суми стягнення.
Щодо доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» стосовно зменшення витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.
В частині другій статті 137 ЦПК України зазначено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина четверта вищевказаної статті передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Із змісту частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
З матеріалів справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: копією договору про надання адвокатських послуг № б/н від 02 грудня 2024 року; копію Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.12.2024 року та копію Акту виконаних робіт № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.12.2024 від 20 травня 2025 року з переліком наданих юридичних послуг: консультація з вивченням документів – 1000 грн.; складання та подання адвокатського запиту до ТОВ «Агро-Край» - 1000 грн; складання та подання позовної заяви – 7000 грн.; складання та подання клопотання про витребування доказів 1000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані документи, в їх сукупності, є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які понесені останнім під час розгляду справи в місцевому суді.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17).
Саме на сторону, яка подає клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а не на суд, покладено обов`язок доказування неспівмірності таких витрат.
Доказів неспівмірності судових витрат відповідача у зв`язку із наданням правничої допомоги стороною позивача не надано і обставин, встановлених частиною четвертою статті 137 ЦПК України, суду не доведено.
Натомість звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, відповідач, як на підставу для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, вказав лише власне суб`єктивне бачення наданих відповідачу юридичних послуг (рівень складності справи, відсутня потреба спеціальних знань, інше), що не ґрунтується на принципах цивільного судочинства та не віднайшло підтвердження у матеріалах цивільної справи.
Оцінивши надані докази на підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат, врахувавши часткове задоволення позовних вимог, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, а також критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування відповідачеві понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8330,00 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення щодо стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, 3 % річних, інфляційних втрат та пені, а також витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року - без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат, понесені сторонами під час розгляду справи місцевим судом, та відсутні підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» та представника ОСОБА_1 адвоката Рой Інни Володимирівни - залишити без задоволення.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 липня 2026 року.

Головуючий суддя     О.О.Панченко

Судді           Т.В. Одринська

В.П. Пікуль