ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2026 р. справа №300/1526/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Семчук Михайло Миколайович (далі – представник позивача, адвокат Семчук М.М.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі – відповідач, МОУ) в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформлене протоколом від 15.01.2026 №5/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно з підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", як військовослужбовцю строкової служби, який отримав інвалідність внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової строкової служби та пов`язаного із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 в травні 2021 року був призваний на військову строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яку проходив у військовій частині НОМЕР_1 у званні матроса. У зв`язку з військовою агресією російської федерації з 24.02.2022 по 31.03.2022 брав участь у бойових діях, з 31.03.2022 по 08.01.2023 перебував у місці несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Адвокат Семчук М.М. вказує, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) від 19.05.2023 позивачу встановлено діагноз: облітеруючий ендартеріїт обох нижніх кінцівок другої стадії, стеноз гомілкових артерій обох нижніх кінцівок з хронічною артеріальною недостатністю другого ступеня з помірним порушенням кровообігу та функції обох нижніх кінцівок. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом та незначним порушенням функцій хребта. Розлад адаптації у формі порушень емоцій та поведінки, помірно виражений стійкий тривожний синдром з агрипнією. Хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислотністю, фаза нестійкої ремісії без порушення функції травлення. Рефлюкс-езофагіт. Хронічний безкамяний холицестит, фаза ремісії без порушення функції. Захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Обмежено придатний до військової служби. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 02.04.2024 був звільнений з військової служби в запас. Далі, згідно з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №2548/25/6625/Р від 10.09.2025 позивачу встановлено інвалідність з 15.07.2025. В січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-ХІІ), однак рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформленим протоколом від 15.01.2026 №5/в (пункт 12) позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено. Підставою відмови визначено те, що ОСОБА_1 звільнився зі служби 02.04.2024, а інвалідність останньому встановлена 15.07.2025, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. 
В той же час, представник позивача наголошує, що довідкою ВЛК від 19.05.2023 встановлено, що захворювання мали місце в період проходження строкової військової служби та пов`язані із захистом Батьківщини, захворювання зазначені в довідці ВЛК у відповідності до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №2548/25/6625/P від 10.09.2025 стали підставою для встановлення ОСОБА_1 інвалідності з 15.07.2025.
Таким чином, вважаючи протиправним пункт 12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформлене протоколом від 15.01.2026 №5/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, позивач, через уповноваженого представника, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.29-30).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано в Міністерства оборони України весь обсяг належних та допустимих доказів, які слугували підставою для відмови в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат згідно з підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який сформував у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи 08.04.2026 (а.с.38-63). МОУ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. 
Мотивуючи свою позицію відповідач наголошує, що відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. МОУ вказує, що рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 15.01.2026 №5/в відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, в той час як позивача звільнено з військової служби 02.04.2024, а 15.07.2025 встановлено інвалідність, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
З урахуванням зазначеного, МОУ вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Представник позивача 15.04.2026, подав до канцелярії суду відповідь на відзив (а.с.64-65). На переконання адвоката Семчука М.М., у спірному випадку є законні підстави для виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги, оскільки довідкою ВЛК ще від 19.05.2023 встановлено, що захворювання мали місце в період проходження строкової військової служби та пов?язані із захистом Батьківщини. Захворювання зазначені в довідці ВЛК згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №2548/25/6625/P від 10.09.2025 стали підставою для встановлення ОСОБА_1 інвалідності з 15.07.2025. Представник позивача наголошує, що після звільнення з військової служби ОСОБА_1 ще тривалий час перебував на лікуванні у медичних закладах, тому встановлення інвалідності в тримісячний термін після звільнення не була можлива та і від ОСОБА_1 це не залежало і його вини в цьому не має.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзив та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 від 30.11.2023 ОСОБА_1 09.04.2021 призваний на строкову військову службу, військову присягу прийняв 20.05.2021 (а.с.8-10).
У відповідності до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10.04.2025 №2584, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 по 31.03.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.11).
Як свідчить довідка про перебування громадянина України з числа осіб, визначених пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особи свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей", у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України або інтернування в нейтральних державах від 06.02.2023 №33/8-С-44д, видана Службою безпеки України ОСОБА_1 в період з 31.03.2022 по 08.01.2023 перебував в місці несвободи внаслідок збройної агресії проти України (а.с.12).
Відповідно до довідки ВЛК від 19.05.2023 №848/1, 19.05.2023 щодо ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК гарнізонною 1121 поліклініки (з денним стаціонаром), діагноз: облітеруючий ендартеріїт обох нижніх кінцівок другої стадії, стеноз гомілкових артерій обох нижніх кінцівок з хронічною артеріальною недостатністю другого ступеня з помірним порушенням кровообігу та функції обох нижніх кінцівок. Обмежений міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим синдромом та незначним порушенням функцій хребта. Розлад адаптації у формі порушень емоцій та поведінки, помірно виражений стійкий тривожний синдром з агрипнією. Хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислотністю, фаза нестійкої ремісії без порушення функції травлення. Рефлюкс-езофагіт. Хронічний безкамяний холецистит, фаза ремісії без порушення функції. Захворювання ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
На підставі статей 42б, 64в, 17б, 52в графи І Розряду хвороб ОСОБА_1 визнаний обмежено придатний до військової служби (а.с.7).
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 02.04.2024 №91 військовослужбовця строкової військової служби, матроса ОСОБА_1 колишнього старшого навідника 3 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, який вислужив строк військової служби, встановлений Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до Указу Президента України від 08.03.2024 №149/2024 звільнено з військової служби у запас з 02.04.2024 (а.с.24).
Далі, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.09.2025 №254/25/6625/В ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 15.07.2025, строком на 1 рік (а.с.13-16).
Обґрунтування рішення експертної команди за результатами оцінювання: наявна у пацієнта патологія - полісегментарний остехондроз з помірним порушення опори та ходи що призводить до обмеження здатності до пересування та трудової діяльності помірного ступеня довідка ВЛК 19.03.2023 захворювання пов`язано з захистом Батьківщини. Тому згідно з постановою КМУ №1338 від 15.11.2024 р, встановлена третя (ІІІ) група інвалідності терміном на 1 рік.
Згідно з графою 17.1.10 причина інвалідності – поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інший період.
ОСОБА_1 12.09.2025 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив направити його документи, щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини (зворотній бік а.с.50).
У відповідності до витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.01.2026 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні грошової допомоги (зворотній бік а.с.25).
У коментованому витязі зазначено, що згідно з підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби. Заявника звільнено з військової служби 02.04.2024, а 15.07.2025 встановлено інвалідність, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Вважаючи протиправним пункт 12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформлене протоколом від 15.01.2026 №5/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно із частиною 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
За змістом статті 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.
Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.91 №2011-XII передбачалося, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (пункт 6 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII).
Верховний Суд у постанові від 26.06.2018 у справі № 750/5074/17 зауважив, що частина шоста статті 16 Закону № 2232-XII від 25.03.92 №2232-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:
особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;
визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;
відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.07.2021 у справі №640/23667/19, від 13.01.2022 у справі №813/2430/18 та від 22.06.2023 у справі №320/1189/20.
Отже, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі –Порядок №976) (в редакції, яка була чинна на момент встановлення позивачу інвалідності), встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
За таких обставин, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 02.04.2024 №91 військовослужбовця строкової військової служби, матроса ОСОБА_1 колишнього старшого навідника 3 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, який вислужив строк військової служби, встановлений Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до Указу Президента України від 08.03.2024 №149/2024 звільнено з військової служби у запас з 02.04.2024 (а.с.24).
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10.09.2025 №254/25/6625/В ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 15.07.2025, строком на 1 рік (а.с.13-16).
Таким чином, оскільки встановлення позивачу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, відбулось після спливу тримісячного строку з дня його звільнення з військової служби, у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.02.2019 у справі № 127/12061/17, від 12.02.2019 у справі № 816/1458/18, від 15.04.2019 у справі № 2540/2558/18, від 20.05.2019 у справі № 0640/3998/18 та від 25.04.2019 у справі № 806/2508/18.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.01.2025 у справі № 380/14731/23, до моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01.01.2017, після набрання чинності Закону №1774-VIII, пунктом 6 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби.
У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону № 2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач у спірних відносинах, приймаючи рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком №975, а відтак відсутні підстави для визнання протиправним пункту 12 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат, оформлене протоколом від 15.01.2026 №5/в про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_5 ;
відповідач: Міністерство оборони України, адреса: проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ – 00034022.

Суддя  /підпис/ Тимощук О.Л.