| | Справа №760/3386/26 2/760/12611/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року м.Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Нестеренко Т.В., 
за участю секретаря Петренко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом адвоката Балли Владислава Володимировича, поданої в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь позивача безпідставно набуті кошти за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни № 22468 від 16.06.2021, який заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2025 у справі № 629/6910/25 визнано таким, що не підлягає виконанню в розмірі 24138,00, судовий збір у розмірі 968,96 грн та витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 22468 про стягнення з ОСОБА_2 (після розірвання шлюбу - ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості у розмірі 24 138,00 грн, що підтверджується копією виконавчого напису, долученою до матеріалів справи.
Як зазначає позивач, 05.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. відкрито виконавче провадження № 65964563 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. № 22468 від 16.06.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості у загальному розмірі 24 138,00 грн, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.
Крім того, позивач посилається на те, що 07.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65964563 у зв`язку з повним погашенням суми боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які були сплачені у повному обсязі на рахунок приватного виконавця. На підтвердження зазначених обставин до позову долучено копію відповідної постанови.
Також позивач зазначає, що за результатами розгляду цивільної справи № 629/6910/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалено заочне рішення від 03.11.2025, яким виконавчий напис № 22468 від 16.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., визнано таким, що не підлягає виконанню. Позивач вказує, що зазначене рішення відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 04.12.2025, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Позивач посилається на те, що у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпала правова підстава для набуття відповідачем грошових коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження, а відтак такі кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до положень статті 1212 ЦК України.
При цьому позивач зазначає, що відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, не підлягають повторному доказуванню під час розгляду іншої справи за участю тих самих осіб. У зв`язку з цим, встановлені заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2025 у справі № 629/6910/25 обставини щодо вчинення виконавчого напису з порушенням вимог чинного законодавства та визнання його таким, що не підлягає виконанню, повторному доказуванню не підлягають.
Крім того, позивач посилається на відповідь приватного виконавця Петренка Д.О. № 01-29/198587 від 22.12.2025, надану на адвокатський запит, згідно з якою у межах виконавчого провадження № 65964563 на рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти у загальному розмірі 27 051,80 грн, з яких 24 138,00 грн перераховано стягувачу - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». На думку позивача, зазначене свідчить про набуття відповідачем грошових коштів без достатньої правової підстави, оскільки така підстава у подальшому відпала.
19.02.2026 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в якій відповідачу в порядку ст. 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову.
Відповідачем відзив до суду не подано.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 24.04.2026 через підсистему «Електронний сул» від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, прости заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток засобами поштового зв`язку за адресою місця його реєстрації.
Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.
Крім того, у встановлений судом строку, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому, відповідно до ч. 9 ст. 178 ЦПК суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною першою ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Частина 1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 22468 про стягнення з ОСОБА_2 (після розірвання шлюбу - ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості у розмірі 24 138,00 грн.
05.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. відкрито виконавче провадження № 65964563 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.
Як вбачається з постанови приватного виконавця від 07.03.2024, виконавче провадження № 65964563 закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа.
Згідно з відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. № 01-29/198587 від 22.12.2025 на адвокатський запит, у межах виконавчого провадження № 65964563 на рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти у загальному розмірі 27 051,80 грн, з яких 24 138,00 грн перераховано стягувачу - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».
Також судом встановлено, що заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2025 у справі № 629/6910/25 виконавчий напис № 22468 від 16.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., визнано таким, що не підлягає виконанню.
Вказане рішення набрало законної сили 04.12.2025, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, обставини щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повторному доказуванню не підлягають.
Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.
Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Можливість застосування статті 1212 ЦК України до правовідносин щодо повернення коштів, стягнених на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню, підтверджена у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №206/2212/18.Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього.
У статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1 підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 24 138,00 грн були стягнуті з позивача та перераховані відповідачу саме на підставі виконавчого напису нотаріуса № 22468 від 16.06.2021.
Разом з тим, у подальшому зазначений виконавчий напис рішенням Лозівського міськрайоного суду Харківської області від 03.11.2025 у справі № 629/6910/25 щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису з порушенням норм чинного законодавства України, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже правова підстава для набуття відповідачем спірних грошових коштів відпала.
Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 24 138,00 грн є безпідставно набутими відповідачем у розумінні положень ст. 1212 ЦК України та підлягають стягненню на користь позивача.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги, ордер адвоката, а також документи, що підтверджують оплату послуг адвоката на загальну суму 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, значенням справи для сторони та обсягом наданих послуг.
Суд враховує характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, обсяг підготовлених представником позивача процесуальних документів, значення справи для позивача, а також те, що заявлений розмір витрат підтверджений належними та допустимими доказами, а відповідачем не подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та не надано доказів їх неспівмірності.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованими, співмірними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Спірні правовідносини виникли з приводу виконання кредитних зобов`язань та подальшого стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса, тобто пов`язані із захистом прав позивача як споживача фінансових послуг.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-81, 89, 133, 141, 206, 258 - 259, 263 - 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву адвоката Балли Владислава Володимировича, поданої в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО»(ЄДРПОУ 43492595, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті кошти за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни № 22468 від 16.06.2021, який заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду харківської області від 03.11.2025 у справі № 629/6910/25 визнано таким, що не підлягає виконанню, у розмірі 24138,00 грн..
Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Ріальто» на корить ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн..
Стягнути з ТОВ «Фінансова Компанія «Ріальто» на корить ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо сторін:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (ЄДРПОУ 43492595, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4).

Суддя Т.В. Нестеренко