ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року 
м. Київ
справа №640/2929/20
адміністративне провадження № К/990/40730/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Політичної партії «ОБЕРІГ» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року (колегія суддів у складі судді: Бєлової Л.В., Аліменка В.О., Мельничука В.П.) у справі за адміністративним позовом Міністерства юстиції України до Політичної партії «ОБЕРІГ» про анулювання реєстраційного свідоцтва,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У жовтні 2020 року Міністерство юстиції України (далі - позивач, Мін`юст) звернулося до суду з позовом до Політичної партії «ОБЕРІГ» (далі - відповідач, ПП «ОБЕРІГ») (попередня назва - Політична партія «Громадянська партія «Пора» (змінено найменування рішенням з`їзду партії від 13 грудня 2020 року № 1), в якому просило:
- анулювати реєстраційне свідоцтво від 23 березня 2005 року №127-п.п.
На обґрунтування позову Мін`юст зазначив, що протягом останніх десяти років ПП «ОБЕРІГ» не висувала своїх кандидатів на виборах Президента України та виборах народних депутатів України, що відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2365-III «Про політичні партії в Україні» (далі - Закон № 2365-III) є підставою для анулювання її реєстрації.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що передбаченою частиною першою статті 24 Закону № 2365-III підставою для анулювання реєстрації політичної партії є встановлення факту невисування нею своїх кандидатів на виборах Президента України та народних депутатів України протягом десяти років. При цьому суд установив, що відповідач не заперечував факту невисування кандидатів упродовж відповідного періоду.
Водночас суд першої інстанції урахував, що в лютому 2021 року, тобто після звернення Мін`юсту до суду, ПП «ОБЕРІГ» висунула новообраного голову партії кандидатом у народні депутати України на проміжних виборах 28 березня 2021 року. Однак у реєстрації кандидата було відмовлено, зокрема через неподання належного документа про внесення грошової застави та передвиборної програми в електронному вигляді, а також невнесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідних змін щодо партії.
При цьому суд установив, що відповідач оскаржував у судовому порядку відмову у державній реєстрації змін до відомостей про партію, у тому числі змін до її статуту та програми. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 червня 2022 року у справі № 640/9061/21, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року, цей позов задоволено повністю.
Виходячи з наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про дійсність намірів політичної партії взяти участь у виборах. Суд уважав, факт невисування партією кандидатів протягом останніх десяти років не може оцінюватися ізольовано від інших обставин, зокрема подальшого висування кандидата та вчинення партією дій, спрямованих на участь у виборчому процесі.
Таким чином, суд першої інстанції виснував, що підстави для анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ» відповідно до статті 24 Закону № 2365-III відсутні.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року рішення суду першої інстанції від 27 лютого 2024 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Анульовано реєстрацію ПП «ОБЕРІГ» (свідоцтво про реєстрацію політичної партії від 23 березня 2005 р. №127-п.п.). У задоволенні решти вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив із того, що передбачений частиною першою статті 24 Закону № 2365-III десятирічний строк, протягом якого політична партія не висувала кандидатів на загальнодержавних виборах, слід обчислювати до моменту звернення Мін`юсту до суду. Саме цей період дає змогу оцінити, чи є партія суб`єктом виборчого процесу та виразником політичної волі громадян.
Суд установив, що протягом більш як десяти років до звернення Мін`юсту до суду ПП «ОБЕРІГ» не брала участі у виборах Президента України та народних депутатів України шляхом висування та реєстрації своїх кандидатів у Центральній виборчій комісії. Доказів вчинення партією у цей період активних дій, спрямованих на реєстрацію кандидатів, не встановлено, і відповідач цих обставин не заперечував.
Більш ніж десятирічне невисування партією свого кандидата на загальнодержавних виборах, на думку апеляційного суду, свідчить про відсутність у неї інституційної спроможності брати участь у виборчому процесі та невиконання нею свого призначення як виразника політичної волі громадян.
Посилання ПП «ОБЕРІГ» на висування кандидата у 2021 році після звернення Мін`юсту до суду суд апеляційної інстанції вважав таким, що не спростовує наведеного висновку. Посилання відповідача на висування кандидатів у 2022 році для участі у проміжних виборах народного депутата України в одномандатному виборчому окрузі № 206 суд апеляційної також відхилив, указуючи, що відповідні докази в матеріалах справи відсутні.
Водночас висновок суду першої інстанції про те, що відмову Центральної виборчої комісії у реєстрації кандидата ПП «ОБЕРІГ» у 2021 році зумовили неправомірні дії державного реєстратора суд апеляційної інстанції вважав помилковим. Суд зазначив, що відмова у реєстрації кандидата, висунутого ПП «ОБЕРІГ» в одномандатному виборчому окрузі № 87 на проміжних виборах 28 березня 2021 року, була зумовлена сукупністю порушень, допущених партією під час подання документів до ЦВК.
Отже, оцінивши наведені обставини в сукупності, а також хронологію та характер дій ПП «ОБЕРІГ», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність передбачених частиною першою статті 24 Закону № 2365-III підстав для анулювання реєстрації партії.
При цьому суд зазначив, що на момент звернення Мін`юсту до суду частина перша статті 24 Закону № 2365-III передбачала анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, тоді як частини друга та третя цієї статті передбачали ухвалення судом рішення про анулювання реєстрації політичної партії. Тому встановлення передбачених частиною першою статті 24 Закону № 2365-III підстав зумовлює ухвалення судом рішення саме про анулювання реєстрації політичної партії.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
ПП «Оберіг», не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Обґрунтовуючи скаргу, ПП «ОБЕРІГ» зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19 грудня 2023 року у справі № 640/2933/20, щодо застосування частини першої статті 24 Закону № 2365-III.
Верховний Суд зазначив, що анулювання реєстрації політичної партії не має трансформуватися у спосіб ліквідації політичної партії, оскільки відповідний механізм спрямований на констатацію фактичного припинення партією діяльності. Суд має пересвідчитися, що політична партія справді більше не виконує (чи не може виконувати) свого призначення як виразника політичної волі громадян, а тому підлягає припиненню. При цьому висування партією кандидатів після пред`явлення позову не виключається, головне щоб таке висування було не імітуванням виборчого процесу.
Посилаючись на зазначені висновки, скаржник зазначає, що факт невисування партією своїх кандидатів протягом десяти років не може автоматично зумовлювати припинення її діяльності, до того ж закон не забороняє такій партії висувати кандидатів після спливу цього строку або після звернення Мін`юсту до суду.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу Мін`юст зазначає, що доводи ПП «Оберіг» зводяться до незгоди з рішенням про анулювання її реєстрації, ґрунтуються на довільному тлумаченні законодавства та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому правові підстави для її задоволення відсутні.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (судді: Мартинюк Н.М., Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М.) від 06 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Політичної партії «ОБЕРІГ» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №640/2929/20.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду (суддя: Мартинюк Н.М.) від 06 листопада 2024 року зупинено виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі №640/2929/20 в частині анулювання реєстрації Політичної партії «ОБЕРІГ» до закінчення її перегляду у касаційному порядку.
Розпорядженням від 12 вересня 2025 року № 1102/0/78-25 заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, у зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці по вагітності та пологах, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду для розгляду цієї справи : головуючий суддя (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г., судді - Єресько Л.О., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 13 жовтня 2025 року прийнято справу № 640/2929/20 до провадження та подальшого її розгляду новим складом суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Відповідно до Закону № 2365-ІІІ Міністерство юстиції України зареєструвало політичну партію «Громадянська партія «Пора», на підтвердження чого видало свідоцтво від 23 березня 2005 року № 127-п.п.
З метою перевірки дотримання партією вимог статті 24 Закону № 2365-ІІІ Міністерство юстиції України 15 січня 2020 року направило до Центральної виборчої комісії лист №419/00019.4.1/6-20 для отримання інформації щодо висування політичною партією кандидатів на участь у виборах народних депутатів України та на виборах Президента України протягом останніх десяти років.
Листом від 31 січня 2020 року №21-41-211 Центральна виборча комісія надала інформацію щодо політичних партій, які висували та подавали до Комісії документи щодо реєстрації кандидатів на пост Президента України на виборах Президента України (чергових, позачергових) протягом 2010-2019 років та кандидатів у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному та одномандатних виборчих округах на виборах народних депутатів України (чергових, позачергових, повторних, проміжних) протягом 2005-2019 років.
Інформація щодо висування кандидатів на вказаних виборах за останні десять років від політичної партія «Громадська партія «Пора» відсутня.
Вважаючи, що така інформація свідчить про порушення партією вимог статті 24 Закону № 2365-ІІІ, Міністерство юстиції України звернулося до суду з позовом про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії «Громадянська партія «Пора».
На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідно до рішення з`їзду партії від 13 грудня 2020 року № 1 відбулося перейменування (зміна найменування) Політичної партії «Громадянська партія «Пора» (код ЄДРПОУ 33695729) на Політичну партію «ОБЕРІГ» (код ЄДРПОУ 33695729).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
Відповідно до статті 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша).
Політичні партії в Україні сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян, беруть участь у виборах (частина друга).
Відповідно до статті 69 Конституції України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії.
З 28 квітня 2001 року правові та організаційні засади реалізації права громадян на об`єднання в політичні партії, порядок їх утворення і діяльності визначає Закон №2365-ІІІ.
За частиною першою статті 1 Закону № 2365-III право громадян на свободу об`єднання у політичні партії для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів визначається і гарантується Конституцією України. Встановлення обмежень цього права допускається відповідно до Конституції України в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей, а також в інших випадках, передбачених Конституцією України.
Відповідно до статті 2 Закону № 2365-ІІІ політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону № 2365-ІІІ політичні партії провадять свою діяльність відповідно до Конституції України, цього Закону, а також інших законів України та згідно із партійним статутом, прийнятим у визначеному цим Законом порядку.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону № 2365-ІІІ (у первинній редакції цієї статті) і частини тринадцятої [тієї самої] статті 10 Закону № 2365-ІІІ у редакції, яка викладена згідно із Законом України від 26 листопада 2015 року № 835-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 835-VIII), яка діяла на дату звернення до суду з позовом) діяльність політичної партії може здійснюватися лише після її реєстрації. Не допускається діяльність незареєстрованих політичних партій.
Згідно з частиною другою статті 11 Закону № 2365-ІІІ (у редакції викладеній згідно із Законом № 835-VIII, яка діяла на час звернення з цим позовом до суду) з моменту реєстрації політичної партії у визначеному законом порядку вона набуває статусу юридичної особи. Аналогічні за змістом норми ця стаття містила й у первинній своїй редакції (за якими: «Після реєстрації політична партія набуває статусу юридичної особи»).
За текстом частини першої статті 12 Закону № 2365-ІІІ політичні партії мають право: 2) брати участь у виборах Президента України, до Верховної Ради України, до інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб у порядку, встановленому відповідними законами України; .
Відповідно до частини першої статті 23 Закону № 2365-ІІІ політичні партії припиняють свою діяльність шляхом реорганізації чи ліквідації (саморозпуску)або в разі заборони її діяльності чи анулювання реєстрації в порядку, встановленому цим та іншими законами України.
За частиною першою статті 24 Закону № 2365-ІІІ (зі змінами, викладеними згідно із Законом № 835-VIII) у разі невиконання політичною партією вимоги частини сьомої статті 11 цього Закону, виявлення протягом трьох років з дня реєстрації політичної партії недостовірних відомостей у поданих на реєстрацію документах, невисування політичною партією своїх кандидатів по виборах Президента України та виборах народних депутатів України протягом десяти років орган, який зареєстрував політичну партію, має звернутися до суду з поданням про анулювання реєстраційного свідоцтва. Інші підстави для анулювання реєстраційного свідоцтва не допускаються.
Конституційний Суд України Рішенням від 12 червня 2007 року № 2-рп/2007 у справі за конституційним поданням 70 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини першої статті 10, пункту 3 частини другої, частин п`ятої, шостої статті 11, статті 15, частини першої статті 17, статті 24, пункту 3 розділу VI «Заключні положення» Закону України «Про політичні партії в Україні» (справа про утворення політичних партій в Україні) визнав конституційними положення, зокрема, статті 24 Закону № 2365-ІІІ.
У цьому зв`язку Конституційний Суд України зазначив, що згідно зі статтею 69 Основного Закону України народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до частини другої статті 36 Конституції України та виборчого законодавства політичні партії сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян. Реалізацію зазначених конституційних приписів забезпечує положення статті 24 Закону [№ 2365-ІІІ] щодо обов`язкової участі політичної партії у виборчому процесі. Наведені конституційні положення дають підстави для висновку, що участь у виборах на загальнодержавному рівні є правом політичної партії, яке кореспондується з обов`язком протягом встановленого законом десятирічного терміну хоча б один раз взяти участь у висуванні своїх кандидатів по виборах Президента України та народних депутатів України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд нагадує, що згідно з положеннями статті 341 КАС України як суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Спір у цій справі виник щодо анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ» (свідоцтво про реєстрацію політичної партії від 23 березня 2005 року №127-п.п.) відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2365-III у зв`язку з невисуванням нею своїх кандидатів на виборах Президента України та народних депутатів України протягом десяти років.
Задовольняючи позов Мін`юсту в частині анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ», суд апеляційної інстанції виходив із того, що партія протягом більш як десяти років, які передували зверненню Мін`юсту до суду, не висувала своїх кандидатів на зазначених виборах, натомість висування кандидата у 2021 році на проміжних виборах після звернення Мін`юсту до суду, не впливає на наявність передбачених статтею 24 Закону № 2365-III підстав для анулювання реєстрації партії.
У касаційній скарзі ПП «ОБЕРІГ» вказує на неправильне застосуванні судом апеляційної інстанції частини першої статті 24 Закону № 2365-III, а саме без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19 грудня 2023 року у справі № 640/2933/20 щодо того, що анулювання реєстрації партії лише через невисування нею кандидатів протягом десяти років, які передували зверненню Мін`юсту до суду, не враховує її наміру продовжувати свою діяльність.
Перевіривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
У постанові від 19 грудня 2023 року у справі № 640/2933/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у подібних правовідносинах досліджував питання можливості анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, визначеного у частині першій статті 24 Закону № 2365-ІІІ.
У зазначеній постанові Верховний Суд відступив від правових позицій, сформованих раніше, і констатував, що визначений положеннями статті 24 Закону № 2365-ІІІ десятирічний строк необхідно розуміти як єдиний послідовний період діяльності політичної партії тривалістю у десять років, що передує зверненню контролюючого органу до суду з позовом щодо анулювання реєстраційного свідоцтва цієї політичної партії.
Згідно із позицією судової палати, під десятирічним строком «неучасті» політичної партії у загальнодержавних виборах, з яким приписи частини першої статті 24 Закону № 2365-ІІІ пов`язують умови для анулювання її реєстрації, треба розуміти той строк, який передує зверненню Мін`юсту до суду з відповідним позовом. Саме останні десять років, протягом яких зазвичай проводяться [принаймні] чергові загальнодержавні вибори як Президента України, так і народних депутатів України, можуть повністю вказати на те, чи політична партія є виразником політичної волі громадян та суб`єктом виборчого процесу, чи ні. З цієї позиції оцінювати діяльність політичної партії в аспекті її участі у загальнодержавних виборах за весь [минулий] період її існування, зокрема з дати створення (реєстрації), - немає сенсу, адже ніяк не вдасться встановити чи сьогоденне існування зареєстрованої політичної партії досі відповідає меті, з якою Закон № 2365-ІІІ пов`язує право громадян на свободу об`єднання в політичні партії, а чи насправді ця партія залишається структурованою одиницею, яка сприяє творенню політичної волі громадян і своєю активною (але не забороненою законом) поведінкою її виражає.
Одночасно з цим, Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2023 року у справі № 640/2933/20 констатував, що в аспекті вирішення питання про наявність підстави для анулювання реєстрації політичної партії, передбаченої частиною першою статті 24 Закону № 2365-ІІІ, необхідно оцінювати також й дії самої політичної партії щодо висування кандидата/кандидатів на вибори через призму того, чи ця інтенція партії узгоджувалася з вимогами закону (щодо процедури висування) та переслідувала легітимну мету.
Виборче законодавство розрізняє такі етапи виборчого процесу як висування кандидатів та їх реєстрацію (частина п`ята статті 11 Закону України «Про вибори народних депутатів України», частина четверта статті 11 Закону України «Про вибори Президента України», частина перша статті 79 Виборчого кодексу України).
Зокрема, кандидата / кандидатів (на виборах Президента України та/або на виборах народних депутатів (народного депутата) України) від політичної партії реєструє ЦВК і цей етап [реєстрації] може настати лише після того, як партія на своєму з`їзді (зборах, конференції) висунула цього/цих кандидата/кандидатів, відтак вони подали відповідні документи до ЦВК.
У цьому контексті Верховний Суд зазначив, що «висування» політичною партією свого кандидата на загальнодержавних виборах не охоплюється (не обмежується) реєстрацією (як результатом) висунутого кандидата/кандидатів від цієї політичної партії, але пов`язується з нею. Іншими словами, висування політичною партією кандидата/кандидатів на вибори передбачає обов`язок політичної партії «задекларувати» своє рішення шляхом подання відповідних документів до ЦВК для вирішення питання щодо реєстрації; водночас відмова ЦВК у реєстрації кандидата/кандидатів від політичної партії, що у підсумку спричинить «неучасть» висунутих нею кандидата/кандидатів на загальнодержавних виборах - якщо оцінювати це рішення ЦВК безвідносно до попереднього етапу - не може бути достатнім свідченням того, що політична партія не висувала кандидата/кандидатів на вибори й таким чином як політична сила була бездіяльна протягом виборчого процесу. З`ясування всіх цих обставин має за мету встановити (пересвідчитися), що політична партія справді більше не виконує (чи не може виконувати) свого призначення як виразника політичної волі громадян, а тому підлягає припиненню.
Зрештою у справі № 640/2933/20 Верховний Суд дійшов висновку, що ще одним аспектом припинення діяльності політичної партії є те, що анулювання її реєстрації як результат (підсумок) з`ясування усього спектру питань та обставин, які у значенні частини першої статті 24 Закону № 2365-ІІІ, є умовою для настання відповідних юридичних наслідків, не має трансформуватися у спосіб ліквідації політичної партії. Подібне застосування частини першої статті 24 Закону № 2365-ІІІ суперечитиме меті цього механізму, який призначений для констатації того, що політична партія фактично припинила свою діяльність, а не для (примусового) припинення її діяльності (в рамках процедури, яка для цього не передбачена).
Отже, зважаючи на наведений підхід, при вирішенні питання про наявність підстави для анулювання реєстрації політичної партії, передбаченої частиною першою статті 24 Закону № 2365-ІІІ, сам факт висування політичною партією кандидата (навіть після десяти років «неучасті» в них) потрібно оцінити на відповідність вимогам законодавства, зокрема, чи було це висування проявом дійсних намірів і, головне, інституційної спроможності політичної партії взяти участь у виборчому процесі, а не імітувати її, вдавшись до цього способу суто для формального, а не реального виконання вимог закону.
Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2023 року у справі №640/2933/20 є релевантною та підлягає врахуванню під час вирішення цього спору.
За обставинами цієї справи, ПП «ОБЕРІГ» було зареєстровано 23 березня 2005 року, з відповідним позовом про анулювання її реєстрації Мін`юст звернувся до суду 07 лютого 2020 року.
Суд апеляційної інстанції встановив, що ПП «ОБЕРІГ» у період більше десяти років, які передували зверненню Мін`юсту до суду з цим позовом, не брала участі у виборах народних депутатів України чи Президента України через висунення та реєстрацію у Центральній виборчій комісії кандидатів і докази вчинення партією активних дій, спрямованих на реєстрацію кандидата в Центральній виборчій комісії у зазначений період, відсутні.
ПП «ОБЕРІГ» не заперечувала проти обставин нереєстрації нею кандидатів у Центральній виборчій комісії для участі у виборах Президента України та виборах народних депутатів України, однак пояснювала, що такі обставини були обумовлені відсутністю фінансової можливості сплатити відповідний грошовий внесок. Водночас партія посилалася на те, що після звернення Мін`юсту до суду висунула кандидата на проміжних виборах народного депутата України, призначених на 28 березня 2021 року.
Оцінюючи обставини справи й позицію сторін, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про наявність передбачених частиною першою статті 24 Закону № 2365-III підстав для анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ».
З огляду на обставини справи і приписи частини першої статі 24 Закону №2365-ІІІ, суд апеляційної інстанції виходив з того, що невисування партією кандидата на загальнодержавних виборах у період з 2005 року до січня 2020 року є бездіяльністю, яка засвідчує неспроможність партії виконати обов`язок щодо участі у виборах, а висування кандидата у 2021 році після звернення Мін`юсту не спростовує вказаного висновку.
Верховний Суд вважає указаний висновок суду апеляційної інстанції правильним і погоджується з тим, що більш ніж десятирічне невисування ПП «ОБЕРІГ» свого кандидата на загальнодержавних виборах свідчить про відсутність у партії інституційної спроможності взяти участь у виборчому процесі та вказує на невиконання партією призначення як виразника політичної волі громадян.
Верховний Суд також зазначає, що сам по собі факт висування партією кандидата після звернення Мін`юсту до суду з позовом не може бути достатньою підставою для висновку про реальний намір партії брати участь у виборчому процесі, а тому має оцінюватися з урахуванням усіх обставин такого висування.
Як установлено судом апеляційної інстанції, у лютому 2021 року, тобто після звернення Мін`юсту до суду з цим позовом, ПП «ОБЕРІГ» висунула новообраного голову партії ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 87 на проміжних виборах народного депутата України, призначених на 28 березня 2021 року.
Постановою Центральної виборчої комісії від 1 березня 2021 року № 84 ПП «ОБЕРІГ» відмовлено в реєстрації ОСОБА_1 кандидатом у народні депутати України, висунутого Партією в одномандатному виборчому окрузі № 87 на зазначених проміжних виборах.
Підставою для відмови у реєстрації кандидата стала сукупність порушень, допущених партією під час подання до Центральної виборчої комісії документів, необхідних для його реєстрації, зокрема неподання належного документа про внесення грошової застави та передвиборної програми в електронній формі, а також невнесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідних змін щодо Партії.
Виходячи з наведених обставин висування ПП «ОБЕРІГ» кандидата на проміжних виборах у 2021 році не може розглядатися як достатній прояв реального наміру відновити участь у виборчому процесі, оскільки вчинені нею дії не відповідали встановленим законом вимогам, необхідним для подальшої участі висунутого кандидата у зазначених виборах.
Верховний Суд указує, що визначальними у розглядуваному випадку є не сам факт відмови Центральної виборчої комісії у реєстрації кандидата політичної партії, а характер та сукупність обставин, що стали підставою для такої відмови, у взаємозв`язку з тривалою бездіяльністю партії протягом попереднього десятирічного періоду та часом висування кандидата - вже після звернення Мін`юсту до суду.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що висування партією кандидата у 2021 році не було проявом відновлення партією реальної виборчої діяльності та не спростовує висновку про відсутність у неї належної інституційної спроможності брати участь у виборчому процесі.
Повноту встановлених судом апеляційної інстанції обставин в оскарженій постанові ПП «ОБЕРІГ» не оспорює.
З огляду на встановлені у справі обставини та приписи частини першої статті 24 Закону № 2365-III Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ».
Отож доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, за результатами касаційного перегляду підтвердження не знайшли.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, зважаючи на наведені приписи, Верховний Суд уважає за належне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Частинами першою і третьою статті 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
З огляду на те, що ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року зупинено виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у цій справі в частині анулювання реєстрації ПП «ОБЕРІГ» до закінчення її перегляду у касаційному порядку, а за результатами касаційного перегляду її залишено без змін, Верховний Суд убачає за необхідне поновити її виконання.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Політичної партії «ОБЕРІГ» залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 640/2929/20 залишити без змін.
Поновити виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 640/2929/20.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач судді | А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов