СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/22938/25
пр. № 1-кп/759/677/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №12025100080002840 від 16.09.2025 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, освіта середня, незаміжня, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину 2025 р.н., без місця реєстрації, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судима 
-29.01.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з іспитовим строком 2 (два) роки;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженою, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, у період відбуття іспитового строку належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та знову вчинила умисне кримінальне правопорушення за таких обставин. 
Указом Президента України та Верховного Головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та який діє на цей час.
14.09.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 14 по бул. Миколи Руденка у м. Києві, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошові кошти в сумі 20 000 грн. та його особисті документи.
Так, 14.09.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості по вул. Вахтанга Кікабідзе, 5 у м. Києві помітила автомобіль марки «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , та попросила в останнього підвезти її до буд. Миколи Руденка, 14 у м. Києві, на що останній погодився. Далі ОСОБА_3 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні всередині вказаного автомобіля, помітила на підлозі між задніми сидіннями сумку, в якій знаходився гаманець та, розуміючи те, що вона не має офіційних джерел заробітку та перебуває в скрутному матеріальному становищі, вирішила повторно, таємно викрасти вказане майно з метою подальшого обернення на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , користуючись тим, що ОСОБА_5 знаходиться за кермом та слідкує за дорогою і за її діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи що в країні введено воєнний стан, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпшому, повторно таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме:
-гаманець (матеріальної цінності не становить), в якому знаходилися грошові кошти в сумі 20 000 грн.;
-паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 ;
-талон до посвідчення водія «ЯТА» № НОМЕР_3 ;
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ;
-пенсійне посвідчення № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 ;
-свідоцтво про загальнообов`язкове державне страхування № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 ;
-посвідчення водія № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , 
з яким вийшла з вказаного автомобіля біля буд. № 14 по вул. Миколи Руденка у м. Києві та у подальшому розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 20 000 грн.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 спочатку свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні не визнала, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про повний порядок дослідження доказів. 
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що підробляє доставкою товарів та продуктів на власному автомобілі. У вересні 2025 року біля будинку № 5 по вул. Вахтанга Кікабідзе у м. Києві до нього звернулася раніше незнайома дівчина, якою, як з`ясувалося в подальшому, була ОСОБА_3 . Спочатку вона попросила скористатися його мобільним телефоном, щоб зателефонувати, а потім попросила підвезти її до будинку № 14 по вул. Миколи Руденка у м. Києві, неподалік магазину «АТБ». Він погодився, після чого ОСОБА_3 сіла на заднє пасажирське сидіння автомобіля, і вони поїхали за вказаною адресою. Прибувши до місця призначення, ОСОБА_3 вийшла з автомобіля та швидко пішла. Того ж вечора ОСОБА_5 виявив відсутність гаманця, який знаходився у сумці в салоні автомобіля. Сама сумка лежала між задніми пасажирськими сидіннями. У гаманці були його особисті документи та грошові кошти в сумі 20 000 грн. Потерпілий зазначив, що того дня, крім ОСОБА_3 , нікого на задньому пасажирському сидінні свого автомобіля не перевозив. Наступного ранку ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про викрадення майна. Приблизно через тиждень слідчий запросив його до відділу поліції, де повернув викрадені документи. Грошові кошти в сумі 20 000 грн йому повернуті не були. Цивільного позову потерпілий не заявляв. Щодо покарання обвинуваченої зазначив, що, враховуючи її попереднє притягнення до кримінальної відповідальності, вважає справедливим призначення їй реального покарання та відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що був залучений як понятий під час проведення огляду місця події, у ході якого ОСОБА_3 добровільно видала працівникам поліції документи та розповіла про обставини їх викрадення з автомобіля чоловіка, який її підвозив. Свідок зазначив, що будь-якого тиску на ОСОБА_3 працівники поліції не здійснювали, участь у слідчій дії вона брала добровільно, у пересуванні її ніхто не обмежував. ОСОБА_3 мала можливість у будь-який момент залишити місце проведення слідчої дії та відмовитися від подальшої участі в ній.
Також у судовому засіданні досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.09.2025 ОСОБА_5 повідомив, що 14.09.2025 приблизно о 16 годині біля будинку № 5 по вул. Вахтанга Кікабідзе у м. Києві його зупинила невідома жінка, яка попросила скористатися телефоном та підвезти її. Жінка вийшла з автомобіля біля магазину «АТБ» за адресою: м. Київ, бул. Миколи Руденка, 14, після чого пішла у напрямку просп. Леся Курбаса. Увечері того ж дня потерпілий виявив у своєму автомобілі відсутність гаманця, в якому знаходилися паспорт, інші особисті документи та, як він зазначив у заяві, грошові кошти в сумі 31 000 грн (а.с. 75-77).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.09.2025 з додатками проведено огляд автомобіля «Renault Duster» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , який належить потерпілому. На лобовому склі автомобіля за допомогою кріплення на присосці був установлений відеореєстратор із двома камерами. Під час огляду із задніх лівих дверей автомобіля вилучено сліди папілярних узорів пальців рук (а.с. 78-90).
Дослідженням протоколу огляду місця події за участю обвинуваченої ОСОБА_3 та відеозапису, який є додатком до нього, встановлено, що перед початком слідчої дії ОСОБА_3 були роз`яснені її права та обов`язки, після чого вона повідомила, що захисника не потребує. У ході проведення огляду місця події обвинувачена добровільно видала працівникам поліції документи, які, за її поясненнями, були викрадені нею з автомобіля потерпілого, та розповіла про обставини вчинення крадіжки. При цьому ОСОБА_3 зазначила, що видає документи добровільно, висловила каяття у вчиненому та повідомила, що разом із документами у гаманці знаходилися грошові кошти в сумі 20 000 грн (а.с. 92-101).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.09.2025 потерпілий ОСОБА_5 серед пред`явлених йому чотирьох фотознімків осіб жіночої статі під № 2 впізнав жінку, яку 14.09.2025 підвозив на власному автомобілі та після перебування якої в автомобілі виявив відсутність гаманця з грошовими коштами та документами. Особою, зображеною на фотознімку під № 2, виявилася ОСОБА_3 (а.с. 102-105).
Дослідженням протоколу огляду відеозапису, а також безпосередньо самого відеозапису з відеореєстратора, встановленого в автомобілі потерпілого ОСОБА_5 , встановлено, що у день події до автомобіля потерпілого на заднє пасажирське сидіння сіла особа жіночої статі, якою, як встановлено в судовому засіданні, була обвинувачена ОСОБА_3 . Після цього потерпілий на своєму автомобілі повіз її до магазину «АТБ». Під час руху ОСОБА_3 перебувала на задньому пасажирському сидінні та періодично розмовляла з водієм - потерпілим ОСОБА_5 (а.с. 107-112).
Після дослідження наведених доказів, під час допиту обвинуваченої ОСОБА_3 остання заявила про зміну своєї позиції щодо пред`явленого обвинувачення, зазначивши, що на цей час свою винуватість визнає повністю, щиро кається у вчиненому та не оспорює фактичних обставин кримінального правопорушення. 
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , після зміни своєї позиції щодо пред`явленого обвинувачення, підтвердила, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю.
Показала, що 14 вересня 2025 року приблизно о 16 годині перебувала поблизу будинку № 5 по вул. Вахтанга Кікабідзе у м. Києві, де побачила автомобіль «Renault Duster», за кермом якого перебував потерпілий ОСОБА_5 , та попросила підвезти її до магазину «АТБ» біля будинку № 14 по бул. Миколи Руденка у м. Києві, на що останній погодився. Після цього вона сіла на заднє пасажирське сидіння автомобіля. Під час руху ОСОБА_3 помітила в салоні автомобіля сумку, в якій знаходився гаманець. Оскільки на той час перебувала у скрутному матеріальному становищі та потребувала коштів, вирішила таємно викрасти цей гаманець, що й зробила непомітно для потерпілого. Після прибуття до магазину «АТБ» вийшла з автомобіля разом із викраденим гаманцем. У подальшому грошові кошти в сумі 20 000 грн, які знаходилися у гаманці, витратила на власні потреби. Після того як працівники поліції встановили її причетність до вчиненої крадіжки, добровільно видала документи на ім`я потерпілого, які знаходилися у викраденому гаманці. У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаялася та просила суд суворо її не карати. Також повідомила, що наразі перебуває у стані вагітності, а в подальшому має намір проходити військову службу. 
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченою ОСОБА_3 , її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, протоколами огляду місця події та доданими до них відеозаписами, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в автомобілі потерпілого.
Зазначення потерпілим у первинній заяві суми викрадених грошових коштів у розмірі 31 000 грн не впливає на висновки суду, оскільки в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 інкримінується викрадення грошових коштів у сумі 20 000 грн, факт викрадення яких підтверджений потерпілим у судовому засіданні та визнаний самою обвинуваченою.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю, а її неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог 
ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, сімейний стан, вік обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину 2025 р.н., перебуває у стані вагітності, офіційно не працює, раніше судима, вчинила інкримінований їй злочин під час іспитового строку. 
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття, яке виразилося у визнанні своєї винуватості, наданні правдивих показань щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, висловленні жалю з приводу вчиненого та добровільній видачі документів потерпілого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винної, яка не довела своє виправлення та вчинила нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, її ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованого їй злочину у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі. 
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2025 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Вирок набрав законної сили 03.03.2025. У період іспитового строку ОСОБА_3 вчинила нове кримінальне правопорушення, за яке засуджується цим вироком.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченій підлягає призначенню відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України.
За приписами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.
Оскільки ОСОБА_3 вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Беручи до уваги те, що обвинувачена вчинила нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд не вбачає можливості її виправлення без ізоляції від суспільства та констатує, що призначене даним вироком покарання  ОСОБА_3 повинна відбувати реально.
При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винної.
Витрати на залучення експертів під час кримінального провадження відсутні. 
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався. Оскільки обвинувачена належним чином виконувала свої процесуальні обов`язки, суд не вбачає підстав для застосування до неї запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2025 та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту її фактичного затримання на виконання цього вироку.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувати.
Після набрання вироком законної сили речові докази: 
- DVD-R диски з відеозаписами, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- документи, викрадені у потерпілого, - залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю. 
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя          ОСОБА_9