ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
10.06.2026	Справа № 910/2010/19 (910/19746/20)	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К.
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос" -1
Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" -2
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 
про визнання недійсним договору
в межах справи № 910/2010/19
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Україна ЛТД" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" 
про банкрутство 
Суддя Івченко А.М.
Представники: відповідно до протоколу 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляді Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/2010/19 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Україна ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" про банкрутство.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору № 2 від 07.08.2018 про відступлення права вимоги.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. в межах справи № 910/2010/19; позовну заяву вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 03.02.21; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України до 01.01.2021; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзиви з урахуванням ст. 166 ГПК України до 15.01.2021.
04.01.2021 від відповідача-2 надійшов відзив.
25.01.2021 від ліквідатора банкрута надійшла відповідь на відзив.
03.02.2021 судове засідання не відбулося.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 призначено підготовче засідання на 24.03.21.
23.03.2021 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 закрито підготовче провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. про визнання недійсним договору в межах справи № 910/2010/19; призначено розгляд заяви до розгляду по суті на 02.06.21; запропоновано учасникам провадження у справі надати суду додаткові пояснення та докази у строк до 01.06.2021.
21.04.2021 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення третьої особи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 відкладено розгляд справи на 07.07.21; клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача задоволено; залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; запропоновано ОСОБА_1 надати суду письмові пояснення щодо позовної заяви; зобов`язано позивача направити на адресу залученої особи копію заяви з додатками, докази чого надати суду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.21 відкладено розгляд справи на 15.09.21; повторно зобов`язати позивача направити на адресу залученої особи копію заяви з додатками, докази чого надати суду.
10.08.2021 від позивача надійшли документи по справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2021 відкладено розгляд справи на 10.11.21.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 клопотання позивача задоволено; зупинено провадження у справі № 910/2010/19 (910/19746/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос", Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору в межах справи № 910/2010/19 до вирішення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справ: № 910/2010/19 (910/17948/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос-1" про визнання недійсним договору в межах справи № 910/2010/19; № 910/2010/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Лойер компані" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", Фермерського господарства "Ружин", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Фермерське господарство "Престиж Агролюкс" про визнання недійсним договору № 585 про відступлення права вимоги від 16.04.2018 в межах справи № 910/2010/19; № 910/2010/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр Лойер компані" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро", Фермерського господарства "Віктор", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Фермерське господарство "Престиж Агролюкс" про визнання недійсним договору № 522 про відступлення права вимоги від 16.04.2018 в межах справи № 910/2010/19.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 поновлено провадження у справі та призначити розгляд справи на 16.07.25; викликано у судове засідання, призначене на 16.07.25; зобов`язано позивача, ліквідатора банкрута, відповідачів надати пояснення по справі.
15.07.2025 від ліквідатора банкрута надійшли пояснення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 відкладено розгляд справи на 15.10.25.
15.10.2025 судове засідання не відбулося.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 призначено розгляд справи на 28.01.26.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.26 відкладено розгляд справи на 01.04.26. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 відкладено розгляд справи на 10.06.26.
В судовому засіданні ліквідатор банкрута надав пояснення по суті та виступив із промовою у судових дебатах.
Судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач у поданій позовній заяві зазначає про те, що 07.08.2018 між ТОВ «Імперія- Агро» (Первісний Кредитор), ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОС» (Боржник) та ТОВ «Адамант-Постач» (Новий Кредитор) був укладений Договір №2 про відступлення права вимоги (далі - Договір №2).
Відповідно до умов п.1 Договору №2, Первісний Кредитор передає, а Новий Кредитор приймає на себе право вимоги виконання Боржником зобов`язання за Договором поставки №ЧГ-4/17 від 24.10.2016, укладеним між Первісним Кредитором та Боржником, зокрема, зобов`язання щодо сплати Боржником 2 850 929,93грн.
За Договором №2, Новий Кредитор отримує право вимагати від Боржника належного виконання зобов`язань щодо сплати 2 850 929,93грн.
Згідно з п.3.1. Договору №2, за відступлення права вимоги Новий Кредитор сплачує Первісному Кредитору грошову суму у розмірі 2 850 929,93грн.
Водночас, в пункті 4.1. Договору №2 зазначено, що Новий Кредитор в рахунок оплати Первісному Кредитору грошової суми в розмірі - 2 850 929,93грн., з дня стягнення з Боржника заборгованості у сумі 2 850 929,93грн. зобов`язується здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог по Договору поставки №270218/1 від 27.02.2018, укладеному між ТОВ «Адамант-Постач» та ТОВ «Імперія-Агро», на суму стягнутої заборгованості про що між Боржником та Новим Кредитором буде підписано відповідний Акт.
Отже, як вбачається із зазначених умов Договору №2, Сторони даного Договору передбачили ціну Договору у розмірі 2 850 929,93грн.
Однак, в силу умов пункту 4,1, Договору №2, ТОВ «Імперія-Агро» (Первісний кредитор) фактично не отримує жодної грошової оплати за відступлене Новому Кредитору право вимоги на суму 2 850 929,93грн., оскільки розрахунок за відступлене право вимоги проводиться шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
У момент підписання Договору №2, Первісний Кредитор передає Новому Кредитору документи, що підтверджують дійсність вимоги (завірені копії Договору поставки №ЧГ-4/17 від 24.10.2016, Специфікації №1, №2, видаткові накладні, накладні на повернення).
Стосовно Договору поставки №ЧГ-4/17 від 24.10.2016 право вимоги за яким є предметом Договору №2, слід зазначити наступне:
24.10.2016 між ТОВ «Імперія-Агро» (Постачальник) та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОС» (Покупець) був укладений Договір поставки №ЧГ-4/17 (далі - Договір №ЧГ-4/17).
Відповідно до п.2.1.,2.2. Договору №ЧГ-4/17, за даним Договором постачається продукція, асортимент, кількість, ціна якої визначається Специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактури, що є невід`ємною частиною цього Договору.
Ціна Товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях.
Згідно з п.3.2. Договору №ЧГ-4/17, оплата за поставлений Товар здійснюється Покупцем на умовах 100% попередньої оплати, якщо інші умови не зазначені в Специфікаціях та/або додаткових угодах до даного Договору.
30.01.2018 між ТОВ «Імперія-Агро» (Постачальник) та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОС» (Покупець) була укладена Додаткова угода про зміну строків оплати за Договором поставки №ЧГ-4/17.
Відповідно до п.1 Додаткової угоди, Сторони домовились змінити дату остаточної оплати за отриманий Товар відповідно до Договору поставки №ЧГ-4/17 та всіх Специфікацій до даного договору, та вважати 30.10.2018 датою остаточного розрахунку.
Таким чином, на момент укладення Договору №2 про відступлення права вимоги ві; 07.08.2018, у Боржника ще не виник обов`язок по оплаті Товару за Договором поставки №ЧГ-4/17 від 24,10.2016.
Виходячи з викладеного, можна дійти висновку, що вже на момент підписання спірногс Договору №2, Первісний Кредитор, Боржник та Новий Кредитор попередньо знали, ще оплата по Договору поставки №ЧГ-4/17 в розмірі 2 850 929,93грн. не буде здійснена е передбачені строки (тобто до - 30.10.2018).
Також, наведені обставини свідчать, що спірний договір укладений без наміру створенню правових наслідків, які обумовлені цим договором.
Зокрема, як було зазначено вище, за відступлення права вимоги Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошову суму у розмірі 2 850 929,93грн.
Однак, за умовами Договору, фактично розрахунки між Сторонами проводяться шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Тобто, Сторони за спірним Договором і не мали наміру здійснювати розрахунки грошовими коштами.
Відповідно до положень статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.
Отже, Договір №2 про відступлення права вимоги від 07.08.2018 містить ознаки фіктивного правочину.
З огляду на викладене, спірний Договір №2 був укладений лише з метою безкоштовного виведення дебіторської заборгованості ТОВ «Імперія-Агро» (на суму 2 850 929,93грн.) на користь очевидно «дружньої» третьої особи - ТОВ «Адамант-Постач».
Уклавши оспорюваний Договір №2 про відступлення права вимоги від 07.08.2018 (протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), боржник - ТОВ «Імперія-Агро» безоплатно здійснив відчуження майна (дебіторська заборгованість у розмірі 2 850 929,93грн.) та фактично відмовився від власних майнових вимог (вимога про стягнення з ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОС» заборгованості у розмірі 2 850 929,93грн.).
При перегляді справи № 910/2010/19 за позовом ТОВ «Центр Лойер Компані» до ТОВ «Імперія-Агро», ФГ «Віктор», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ФГ «Престиж Агролюкс» про визнання недійсним договору № 522 про відступлення права вимоги від 16.04.2018, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 04.11.2021 сформував наступну позицію.
« 38. Спірним питанням у зазначеній справі, з огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін, є питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання договору недійсним.
39. Позивач правовою підставою заявлених вимог з-поміж іншого визначив приписи статті 42 КУзПБ, проте як правильно вказав апеляційний суд зважаючи на відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Імперія-Агро» до введення в дію КУзПБ підстави для застосування до спірних правовідносин статті 42 КУзПБ відсутні, що не виключає можливості визнання недійсним правочину боржника, спрямованого на уникнення звернення стягнення на його майно, відповідно до статті 20 Закону про банкрутство та/або на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом за умови доведеності відповідних обставин заявником (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду прийняв у справі від 02.06.2021 № 904/7905/16).
40. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо.
41. Суд звертає увагу, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20).
42. За загальним правилом, у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (див. висновки сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 02.10.2019 у справі № 587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, від 19.11.2019 у справі № 918/204/18).
43. У справі, що переглядається спірний договір про відступлення права вимоги було укладено сторонами 16.04.2018, а провадження у справі № 910/2010/19 про банкрутство ТОВ «Імперія-Агро» відкрито Господарським судом міста Києва ухвалою від 13.03.2019.
Отже оспорюваний правочин вчинено боржником протягом одного року, що передував відкриттю провадження у справі про банкрутство у «підозрілий період», тобто у період дії Закону банкрутство від 22.12.2011 № 4212-УІ в редакції від 19.01.2013, що діяла до 21.10.2019, умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника в якому було врегульовано статтею 20 цього Закону.
45. Порівняно до загальних умов недійсності правочинів у статті 215 ЦК України що стаття 20 Закону про банкрутство розширює підстави для визнання недійсними правочинів боржника та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17).
46. За цільовою спрямованістю норми статті 20 Закону про банкрутство запобігають та/або компёнсують наслідки вчинення боржником фраудаторних дій у «підозрілий період».
47. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.
48. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувана за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
49. За змістом частини першої статті 20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
50. Таким чином, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, частиною першою статті 20 Закону про банкрутство, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми.».
У справі № 910/2010/19 за позовом ТОВ «Центр Лойер Компані» до ТОВ «Імперія- Агро», ФГ «Віктор», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ФГ «Престиж Агролюкс» про визнання недійсним договору № 522 про відступлення права вимоги від 16.04.2018, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 04.11.2021 дійшов наступних висновків.
« 51. Судам при розгляді спорів в порядку статті 20 Закону про банкрутство, належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17).
52. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.
53. Аналіз цих приписів засвідчує, що за позовом про визнання недійсними правочинів (договорів) з відчуження майна боржника з підстав, передбачених абзацом другим частини першої статті 20 Закону про банкрутство, обставини, що підтверджують безоплатність такого правочину входять до предмету доказування у справі та підлягають обов`язковому з`ясуванню судом під час вирішення спору.
54. Як вбачається з оскаржуваних рішень суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безоплатність оспорюваного договору, укладеного між ТОВ «Імперія-Агро» (первісний кредитор) та ФГ «Віктор» (новий кредитор), встановивши, що за його умовами боржник відмовився на користь ФГ «Віктор» від права вимоги до ФГ «Престиж Агролюкс» за договорами поставки від 07.02.2018 № УМ 27/18Є на суму 338 119,78 грн. та від 28.03.2018 № УМ 27/18Д на суму 107 508,00 грн., проте не отримав від ФГ «Віктор» (новий кредитор) плату за відступлене право вимоги у розмірі 445 627,78 грн., оскільки розрахунки між сторонами Договору № 522 відбулись шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
55. При цьому суди зауважили, що ФГ «Віктор» не було надано місцевому господарському суду жодних первинних документів, що підтверджують зобов`язання боржника перед ФГ «Віктор», не доведено існування боргу, не подано доказів проведення розрахунків та господарських операцій.».
Північний апеляційний господарський суд, з урахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.11.2021, при новому розгляді апеляційної скарги ФГ «Ружин» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 24.03.2021, зазначив наступне.
«Доказів того, що ФГ «Ружин» в установленому законом порядку відмовилось від отримання товару за який здійснило оплату та вимагало повернення передоплати матеріали справи не містять, в зв`язку з чим на думку апеляційного суду станом, як на дату укладання спірного договору так і станом на дату підписання акту зарахування зустрічних однорічних вимог, у боржника не було грошових зобов`язань перед ФГ «Ружин» згідно наведених договорів, зворотнього сторонами не доведено.
Разом з тим, як встановлено вище, що за умовами договору № 585, а саме п. 1.1 договору, первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор набуває (приймає) від належного первісному кредитору право грошової вимоги за неоплаченим договором на отримання грошових коштів, які належать до сплати боржником первісному кредитору, а саме, борг в розмірі 1 059 350,46 грн. та штрафні санкції, індекс інфляції, річні проценти та інші нарахування відповідно до договорів та вимог законодавства.
Відповідно до п. п. 2.2 оспорюваного договору первісний кредитор (ТОВ «Імперія- Агро») відступає право вимоги після повного розрахунку по ньому.
Відповідно до п. 3.1 -3.4 цього Договору ціна Договору складає суму грошових коштів у національній валюті України - гривні- в розмірі 1 059 350,46 грн.
Сторони домовились, що новий кредитор перераховує первісному кредитору грошові кошти у розмірі 100% ціни Договору, визначеної за цим Договором.
Строк розрахунку за цим Договором - до 20.04.2018року.
Новий кредитор зобов`язаний здійснити оплату шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора або іншим шляхом, що не суперечить діючому законодавству України.
У п. 4.1 договору № 585 зазначено, що відступлені права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором на набутими (прийнятими) новим кредитором) в день повного розрахунку новим кредитором перед первісним кредитором.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оплата за вказаним договором у визначеному договором порядку проведена не була, а 23.04.2018 року між ТОВ «Імперія-Агро» та ФГ «Ружин» було підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог.
Колегія суддів не приймає вказаний Акт в якості належного виконання ФГ «Ружин» своїх зобов`язань за Договором № 585, оскільки, як встановлено вище наявність у боржника перед ним грошових зобов`язань не доведено.
Між первісним кредитором і новим кредитором не існувало однорідних вимог, а були з однієї сторони - вимога про поставку товару, а з іншої - вимога про сплату коштів, що не є однорідними.
Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що під час укладення оспорюваного правочину мала місце відмова боржника від власних горошових вимог до ФГ «Престиж Агролюкс», що у відповідності до приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є підставою для визнання його недійсним.
Укладанням даного договору, інший кредитор боржника ФГ «Ружин» отримало задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами боржника, що дає підстави стверджувати, що оспорюваний Договір № 585 був укладений на шкоду кредиторам ТОВ «Імперія-Агро» та спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника (дебіторську заборгованість), адже за Договором № 585 боржник відмовився від власних майнових вимог та не отримав від ФГ «Ружин» (новий кредитор) плату за відступлене право вимоги.»
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників провадження у справі, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви, оскільки, Договір про відступлення права вимоги від 07.08.2018, укладений на шкоду кредиторам боржника та спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника.
У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За таких обставин, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсним Договір №2 про відступлення права вимоги від 07.08.2018, укладений між ТОВ «Імперія-Агро» (ідентифікаційний код 35472893) (Первісний кредитор), ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «КОЛОС» (ідентифікаційний код 32938560) (Боржник) та ТОВ «Адамант-Постач» (ідентифікаційний код 37231965) (Новий кредитор).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос" (ідентифікаційний код 32938560, 62313, Харківська область, Дергачівський район, с. Гоптівка, вул. Радянська, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" (ідентифікаційний номер 35472893, м. Київ, вул. ділова, 14-Б, 03150) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адамант-Постач" (ідентифікаційний номер 37231965, м. Київ, 04053, вул. Вознесенський Узвіз, 10-А, поверх 4) на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" (ідентифікаційний номер 35472893, м. Київ, вул. ділова, 14-Б, 03150) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.
6. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя А.М. Івченко