ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року | Справа №160/14195/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

26.05.2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ: 21910427) №103550012350 від 05.05.2026, яким відмовлено в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ: 22933548) щодо незарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періодів роботи з 15.09.1994 по 14.08.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.07.1999 по 15.03.2000, незарахування до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, періодів роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі, та періоду безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі, непроведення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ: 22933548) здійснити перерахунок (допризначення) пенсії з 21 січня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши:
до страхового стажу періоди роботи з 15.09.1994 по 14.08.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.07.1999 по 15.03.2000;
до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, періоди роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII;
до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, період безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі (один місяць за три місяці);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ: 22933548) здійснити перерахунок пенсії з 01 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023-2025 роки (17482,87 грн.) із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 (надалі - Позивач) є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - Відповідач) з січня 2026 року та отримує пенсію за віком. При обчисленні загального та пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі, та періоду безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі не були зараховані до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, та вважаючи його таким, що порушує її право на отримання належного розміру пенсії, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
08.06.2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало письмовий відзив проти позову, в якому заперечують позовні вимоги з огляду на наступне. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у перерахунку пенсії від 05.05.2026 №103550012350 приймалось виключено з підстав перерахунку відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі наданих довідок від 02.04.2026 №17, від 06.04.2026 №98, від 16.04.2026 №118, отже відповідачем не розглядалось питання про проведення індексації пенсії та відповідно не приймалось жодних рішень з цього питання. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж враховується в одинарному розмірі. Зважаючи на викладене вважать позовні вимоги необґрунтованими та просять відмовити в задоволенні позову.
09.06.2026 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову, в якому позивач наголошує, що наказом МОЗ України «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» №303 від 08.10.1997 року відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення ( групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих Всесвітньою організацією охорони здоров`я із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. Крім того, згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці і соціальної політики України у листах від 10.09.2002 №10.03.67/100, від 28.05.2002 №10.02.2011/450 від 21.06.2002 №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях ( групах) анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу в подвійному розмірі, як це зазначено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
11.06.2026 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області подано відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі з огляду на наступне. Заяву позивача було направлено для розгляду за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у перерахунку призначеної пенсії. З огляду на викладене зазначають, що жодних рішень відносно позивача ними не приймалось, а отже позовні вимоги заявлено безпідставно.
05.09.2026 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог.
Розглянувши подану заяву, суд виходить з наступного. 
Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Частиною 1 ст.47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, наведеною нормою передбачено, що позивач має право збільшити позовні вимоги шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши заяву позивача про уточнення позовних вимог, долучені документи та доводи в її обґрунтування, суд дійшов висновку щодо відмови у її прийнятті, оскільки ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року розгляд справи № 160/14195/26 призначено з 01.05.2026 року, а уточнений позов відповідно до штампу вхідної кореспонденції, було подано 26.06.2026 року, тобто пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
За таких обставин заява про уточнення та доповнення позову вважається такою, що подана без дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути прийнята до розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (далі – ГУПФУ у Київській обл., відповідач) та отримує з 21.01.2026 дострокову пенсію за віком, як учасник бойових дій, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. 
28.04.2026 позивачка звернулася до органу ПФУ через веб-портал із заявою по формі Порядку №22-1, а також окремо додала заяву, в якій просила здійснити перерахунок пенсії шляхом: - зарахування періодів роботи з 15.09.1994 по 14.08.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.07.1999 по 15.03.2000 до страхового стажу на підставі записів трудової книжки починаючи з 21.01.2026,тобто з дати призначення пенсії, оскільки трудова книжка була подана при первинній подачі на призначення пенсії; - зарахування до страхового стажу під час обчислення пенсії періодів роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- XII (далі – ЗУ №1788-ХІІ), починаючи з 21.01.2026, тобто з дати призначення пенсії, оскільки трудова книжка була подана при первинній подачі на призначення пенсії; - зарахування до страхового стажу для визначення розміру пенсії періоду безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі, починаючи з 21.01.2026,тобто з дати призначення пенсії, оскільки довідка про УБД та посвідчення УБД були подані при первинній подачі на призначення пенсії; - індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023–2025 роки (17482,87 грн.) із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121, відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV, починаючи з 01.03.2026, тобто з дати проведення щорічної індексації пенсії з 1 березня; - провести виплату пенсії з урахуванням вищезазначених перерахунків. 
За результатами розгляду заяви від 28.04.2026 ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУПФУ в Дніпропетровській обл., відповідач) №103550012350 від 05.05.2026 було відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю підстав перерахунку, а також зазначено: 
«… пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується включно в частині права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років. Згідно матеріалів електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 в довідці №118 від 16.04.2026 наявні розбіжності з трудовою книжкою НОМЕР_2 в періодах роботи (переведень) а саме період 17.04.2003 на посаду анестезістки анестезіологічного відділення, в довідці №98 від 06.04.2026р. відсутнє посилання на статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Також 28.04.2026 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ГУПФУ у Київській обл., з аналогічними вимогами, як до органу на обліку якого перебуває. 
Листом від 12.05.2026 ГУПФУ у Київській обл. повідомило: «Страховий стаж зараховується в одинарному розмірі (крім періодів за Списком №1), крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим законом (тобто, 01 січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році” з 01.03.2026 не передбачено індексації пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) України, призначених у 2026 році. До страхового стажу не зараховано періоди роботи: - з 15.09.1994 по 14.08.1998, оскільки відсутнє прізвище посадової особи, яка здійснила запис, - з 01.01.1999 по 28.02.1999, оскільки в даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків, - з 01.07.1999 по 15.03.2000, оскільки дати про прийняття/звільнення містять виправлення (наведення), які не завірені належним чином. Для зарахування вищезазначених періодів необхідно надати уточнювальні довідки, передбачені Порядком № 637. 28.04.2026 Ви звернулись із заявою встановленого зразку про перерахунок пенсії та надали документи. Документи опрацьовувались за принципом екстериторіальності».
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його таким, що порушує її право на отримання пенсії, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Крім іншого, існує лист-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002р.
Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.97 р. № 303 Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.
Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії..
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказана вище норма Закону України Про пенсійне забезпечення кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання додаткових довідок необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.
Записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджено наступними записами спірних періодів роботи ОСОБА_1 :
-15.09.1994 прийнята на посаду секретаря машиніста. Наказ №130 від 15.09.1994 року;
-14.08.1998 звільнена за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Наказ №96 від 14.08.1998;
-19.08.1998 прийнята на посаду секретаря – референта. Наказ №1 п. 3 від 18.08.1998р.;
-15.03.2000 звільнена від займаної посади за згодою сторін по ст. 36 п. 1 КЗпП. Наказ №2 від 15.03.2000р.;
-Бориспільська ЦРЛ;
-01.07.2002 зарахована на посаду сестри медичної анастезистки анестезіологічного відділення тимчасово. Наказ №50-к від 27.06.2002р.;
-17.04.2003 переведена на посаду сестри – медичної анестезистки анестезіологічного відділення постійно. Наказ №28-к від 14.04.2003р.;
-01.09.2003 у зв`язку з реорганізацією відділення переведена на посаду сестри медично – анастезістки відділення анестезіології та інтенсивної терапії. Наказ №276 від 04.09.2003р.;
-17.11.2010 звільнена з посади по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Наказ №115к від 15.11.2010 року;
-17.11.2010 запис під №21 рахувати недійсним;
-31.01.2014 звільнена з посади по ст. 36 п. 1 КзпП України за згодою строін. Наказ №11к від 23.01.2014р.;
-Головний військово – медичний госпіталь оредна Червоної Зірки «Головний військовий клінічний госпіталь»;
-03.02.2014 прийнята на роботу медичною сестрою анестезистом відділення реанімації та інтенсивної терапії ( для хірургічних хворих). Наказ №17 від 03.02.2014р.;
-01.09.2015 ГВМКЧЗ «ГВКГ» перейменований в Національний військово – медичний клінічний центрк Головний військовий клінічний госпіталь». Директива МОУ №Д-312/1/21 15.07.2015р.;
-27.04.2016 підвердила вищу кваліфікаційну категорію «сестринська справа ( операційна)». Наказ №54 від 27.04.2016;
-26.04.2021 підтвердила вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю сестринська справа ( операційна). Наказ №23 від 27.04.2021;
-31.03.2022 звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Наказ №43 від 30.03.2022 року. 
Записи у трудовій книжці позивачки виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.
Крім записів у трудовій книжці робота позивача на посаді сестри анастезиста анестезіологічної служби в зазначені вище спірні періоди, підтверджується належним чином засвідченими копіями документів, а саме: відповідно до довідки від 16.04.2026 №118, яка видана КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» з 01.07.2002 по 31.01.2014 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Бориспільській ЦРЛ на посаді сестри медичної анестезистки анестезіологічного відділення та отримувала 15% надбавки до заробітної плати за шкідливі умови праці. Робота у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (ст. 60 ЗУ №1788-XII). У відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не знаходилась. 
Згідно із довідкою від 02.04.2026 №17, яка видана Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь`з 03.02.2014 по 31.03.2022 ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» на посаді сестри-анестезиста відділення реанімації та інтенсивної терапії (для хірургічних хворих) клініки невідкладної медичної допомоги, інтенсивної терапії, анестезіології, реанімації та детоксикації; та отримувала 15% надбавки до заробітної плати за шкідливі умови праці. Робота в реанімаційному Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.06.2026 7 відділенні зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (ст. 60 ЗУ №1788-XII). У відпустці без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не перебувала. 
Вищезазначені уточнюючі довідки видані на підставі первинних документів: особових карток, книг наказів, відомостей про заробітну плату, містять підписи відповідальних осіб та печатки установ. В них чітко містяться посилання на ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, стаж роботи позивача у вказані періоди на посадах сестри анастезиста підтверджується записами у трудовій книжці позивача, що дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Суд зазначає, що за змістом п.2 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно із п.3 ст.40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Приписами ч.2 ст.24 Закону №1058 передбачено, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж ураховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Вимогами п.4 ст.24 Закону №1058-IV установлено, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Як наголошувалось судом раніше, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд зауважує, що редакція ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час.
При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі № 310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі № 485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.
Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Також суд звертає увагу, що статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 року № 530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
З огляду на положення вказаних норм права, суд дійшов висновку про те, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.
Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 року у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 року у справі №185/7049/16-а.
Таким чином, суд вважає, що загальний період військової служби під час мобілізації підлягає зарахуванню до пільгового стажу без пільгового обчислення у кратному розмірі, а період безпосередньої участі у бойових діях у воєнний час - з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Наданими до матеріалів адміністративної справи доказами підтверджується, та про що відсутній спір між сторонами, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, про що надано посвідчення серії НОМЕР_3 .
13.01.2026 року Національним військово – медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» видано довідку №23 в тому, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 01.04.2022 по теперішній час.
10.01.2026 року Військовою частиною НОМЕР_4 надано довідку № 19 про безпосередю участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до якої сержант ОСОБА_1 в період з 25.09.2025 по 24.12.2025 року брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Сумській області, сумська міська територіальна громада..
Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено можливості зарахування до страхового стажу, при призначенні пенсії на умовах, передбачених Законом №1058, періоду військової служби на пільгових умовах (у кратному обчисленні), оскільки така позиція не узгоджується із спеціальним законодавством, яке визначає соціальний і правовий захист військовослужбовців та суперечить вищенаведеним позиціям Верховного Суду, яким розглядалося саме питання про можливість включення до спеціального стажу, для призначення пільгових пенсій за віком, періодів військової служби на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
Оскільки, відповідно до довідки від 10.01.2026 року №19 позивач з 25.09.2025 по 24.12.2025 року брала участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, то саме вказані періоди служби позивача суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав врахувати відповідача до спеціального стажу на пільгових умовах один місяць за три.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів проходження військової служби з підстав звернення до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії га пільгових умовах.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.05.2026 року №103550012350 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із врахуванням страхового та пільгового стажу є протиправною.
Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.
Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу періодів роботи з 15.09.1994 по 14.08.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.07.1999 по 15.03.2000, незарахування до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, періодів роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі, та періоду безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі.
Також суд звертає увагу, що у випадку спірних правовідносин право позивача на отримання пенсії в належному розмірі із зарахуванням всього наявного стажу було порушено саме рішенням Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, що є актом індивідуальної дії та за таких обставин визнання бездіяльності іншого суб`єкта владних повноважень протиправною не призведе до поновлення порушеного права.
Одночасно з цим суд зауважує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та від 24.05.2024р. у справі № 460/17257/23.
Також суд звертає увагу про передчасність вимог про проведення перерахунку пенсії з урахуванням індексації, оскільки розрахунку наявного стажу позивача на виконання судового рішення ще не відбулось, а отже зобов`язання провести перерахунок пенсії з урахуванням індексації призведе до невірного розрахунку останньої.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ: 21910427) №103550012350 від 05.05.2026, яким відмовлено в перерахунку пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ: 22933548) здійснити перерахунок (допризначення) пенсії з 21 січня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши:
до страхового стажу періоди роботи з 15.09.1994 по 14.08.1998, з 01.01.1999 по 28.02.1999, з 01.07.1999 по 15.03.2000;
до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, періоди роботи з 01.07.2002 по 31.01.2014, з 03.02.2014 по 31.03.2022 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII;
до страхового стажу, що враховується при обчисленні розміру пенсії, період безпосередньої участі в бойових діях з 25.09.2025 по 24.12.2025 у трикратному розмірі (один місяць за три місяці).
В решті позовних вимог – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук