Справа № 548/2697/25
Провадження № 2-а/548/9/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Коновода О.В.
секретар судових засідань Матвієнко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.11.2025 року серія ЕНА № 6216789
В С Т А Н О В И В :

04.12.2025 року Губина А.Ю в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що згідно Постанови серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025 року, винесеною інспектором відділення поліції №2 (м.Кобеляки) Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Щербак І.М., позивача, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень. 
Зазначена Постанова мотивована тим, 24.11.2025 о 22:09:07/ с-ще Семенівка, вул.Незалежності (Леніна) 112/ 24.11.2025 року о 21.20 год. водій керував т.з який мав несправності зовнішніх світлових приладів, а саме в темну пору доби не горіла ліва фара у режимі ближнього світла, при зміні напрямку руху, а саме при повороті на ліво не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, при цьому не пред`явив поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив пп.31.1, 31.6Б, ч.1 ст.121, п.9.2Б ч.2 ст.122, та п.2.3г ч.1 ст.126 КУпАП.
Дані правопорушення об`єднано відповідно ст.36 КУпАП/ чим порушив п.9.2Б ПДР, ч.2 ст.122 КУпАП. 
Позивач вважає, що застосоване до нього Постановою серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025 року, стягнення у вигляді штрафу у 510 гривень є незаконним, неправомірним та необґрунтованим, а вищезазначена Постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, та яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з порушенням його прав, як особи яка притягається до адміністративної відповідальності, що мотивоване наступним. В дату та час зазначені в Постанові, позивач не керував ТЗ, поліція під`їхала до припаркованого авто, він стояв біля дверей водія, разом із ним були ще свідки, поліцейські почали звинувачувати його, на питання, чи є у них докази, що саме він керував авто, позивачу пред`явили відео, на якому нічого зрозуміло не було, чи рухається авто, що за авто, хто керує цим авто, нічого не вдалось побачити, окрім цього, свідки також заперечували всі звинувачення, але поліція стояла на своєму, ти був водієм і все, йди в суд. Дана постанова була ухвалена відповідачем без дотримання вимог ст. 245, 247, 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП. 
Відповідно до ПДР: п.31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, що малось на увазі поліцією, вписуючи цей пункт у Постанову, не зрозуміло. п.31.6. Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. п.9.2. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг, щодо зазначення цього пункту, також постає питання, що ж на думку поліції порушив водій, оскільки, в суті правопорушення не описано таких порушень, не зрозуміло, який підпункт п.2.3 ПДР на думку поліції порушив водій, г чи ґ і в чому це виражалось. Жодний з цих пунктів ПДР позивач не порушував.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Позивач окремо звертає увагу, що на час вчинення правопорушення, згідно Постанови, 24.11.2025 о 22:09:07/ с-ще Семенівка, вул.Незалежності (Леніна) 112/ 24.11.2025 року о 21.20 год., тобто поліція не мала інформації про точний час вчинення на їх думку правопорушень позивачем. 
Також позивач посилається на те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не зібрав належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення ним Правил дорожнього руху, а всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути на його користь витрати на правову допомогу.
Представник Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування відзиву зазначив, що 24.11.2025 приблизно о 21:20 год. ОСОБА_1 в с-ще. Семенівка, вул. Незалежності (Леніна)112 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , який мав несправності зовнішніх світлових приладів , а саме в темну пору доби не горіла ліва фара у режимі ближнього світла при зміні напрямку у руху, а саме повороті на ліво не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, при цьому не пред`явив поліса обов`язкового страхування власників в наземних транспортних засобів, чим порушив п.п 31.1, 31. 6 Б, ч.1 ст. 121, п. 9.2Б ч. 2 ст.122 та п. 2.3 г ч.1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ст. 36 КУпАП правопорушення було об`єднано та накладено стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу. Звертають увагу суду, що на 0:28 сек. відеозапису video 2025-12-12 at 12.16.09, чітко видно як із водійського місця транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 виходить саме ОСОБА_1 . Отже твердження позивача, що за кермом знаходилась інша особа спростовуються даним відео. Позивач зазначає у позовній заяві, що на час вчинення правопорушення, згідно постанови, 24.11.2025 о 22:09:07/ с-ще Семенівка, вул.Незалежності (Леніна) 112/ 24.11.2025 року о 21.20 год., тобто поліція не мала інформації про точний час вчинення на їх думку правопорушень позивачем. Згідно змісту постанови ЕНА № 6216789 роз`яснюємо, що 24.11.2025 року 21.20 год це час здійснення адміністративного правопорушення позивачем, а 24.11.2025 22:09:07 це час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Інспектором ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Щербаком І.М. було оцінено всі докази відповідно до статті 252 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки позивачу з подальшим притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та складено постанову серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025. Враховуючи вищевикладене, постанову серії ЕНА № 6216789 винесено згідно зі ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. 
Стосовно витрат на правничу допомогу Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Частина 3 статті 134 КАС України передбачає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Відповідно до позиції Верхового Суду, викладеній у постанові від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, з набранням чинності з 15.12.2017 нової редакції КАС України та запровадженням положеннями цього Кодексу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вбачається доцільним приведення укладених договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» Про необхідність ведення Книги обліку доходів та витрат зазначено також у Методичних рекомендаціях з оподаткування адвокатської діяльності, схвалених Національною асоціацією адвокатів України. 
Виходячи з наведеного, звертаємо увагу на відсутність підтвердження адвокатом факту оприбуткування отриманої суми гонорару даними Книги обліку доходів і витрат. Так, розглядувана справа є подібною до більшості справ, що стосуються скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності. Дана справа є справою незначної складності, провадження здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Відомості єдиного державного реєстру судових рішень http : // reestr . court . gov . ua містить численні рішення судів з аналогічного предмету спору, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Адвокат не ознайомлювався з матеріалами справи, не подавав клопотань та інших процесуальних документів. Подання відповіді на відзив у цій категорії адміністративних справ не передбачено. Беручи до уваги час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні та регіоні, тривалість розгляду справи судом можна зробити висновок про надмірність заявленого розміру судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн так як дана сума не відповідає складності розглядуваної справи та є надмірно завищеною. 
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи, згідно зі ст. 32 Закону «Про Національну поліцію», уповноважені зупиняти транспортні засоби при порушенні ними правил дорожнього руху, в разі очевидних технічних несправностей, наявності інформації про причетність водія до правопорушень та на інших підставах, встановлених ст. 35 Закону «Про Національну поліцію», а також уповноважені притягати правопорушників до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Згідно з п. 8 ч.1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішенням ЄСПЛ від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) наголошено, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі». Таким чином, постанову серії ЕНА № 6216789 винесено згідно зі ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи. 
2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами
Представником відповідача 15.12.2025 подано відзив на позовну заяву.
Представником позивача 17.12.2025 подано відповідь на відзив.
3. Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 24.11.2025 приблизно о 21:20 год. ОСОБА_1 в с-ще. Семенівка, вул. Незалежності (Леніна)112 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , який мав несправності зовнішніх світлових приладів , а саме в темну пору доби не горіла ліва фара у режимі ближнього світла при зміні напрямку у руху, а саме повороті на ліво не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, при цьому не пред`явив поліса обов`язкового страхування власників в наземних транспортних засобів, чим порушив п.п 31.1, 31. 6 Б, ч.1 ст. 121, п. 9.2Б ч. 2 ст.122 та п. 2.3 г ч.1 ст. 126 КУпАП.
З дослідженого судом відеозапису, наданого відповідачем, встановлено, що після під час зупинки транспортного засобу поліцейський відрекомендувався, повідомив причину зупинки та суть виявленого правопорушення. 
Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою та інші процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
4. Застосовані норми права
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення та своєчасно.
Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності такого рішення покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення і надіслати справу на новий розгляд; скасувати рішення і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган чи посадова особа встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані можуть встановлюватися, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган або посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, віднесені законом до їх компетенції.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.
Згідно зі ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, виступати рідною мовою та оскаржити постанову у справі.
За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган або посадова особа зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу або посадової особи, яка її винесла, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність, прийняте рішення у справі, а також інші відомості, визначені законом.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України темна пора доби - це частина доби від заходу до сходу сонця.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху України, Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до п. 31.6 Б Правил дорожнього руху України, Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;
Відповідно до п. 9.2 Б Правил дорожнього руху України, Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п. 2.3 Г Б Правил дорожнього руху України,Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: під час руху на мотоциклі або мопеді бути в застебнутому мотошоломі й не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.
5. Оцінка суду та мотиви прийнятого рішення
5.1. Щодо доводів позивача про незаконність винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу
Позивач посилається на те, що справа про адміністративне правопорушення не могла бути розглянута поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, оскільки, на його думку, такий розгляд мав відбуватися за місцезнаходженням органу Національної поліції.
Оцінюючи зазначені доводи, суд бере до уваги, що порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, належить до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції органів Національної поліції. З урахуванням положень ст. 222, 258 КУпАП поліцейський у разі виявлення такого правопорушення має право розглянути справу без складання протоколу та винести постанову на місці вчинення правопорушення.
Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 31.10.2019 у справі № 127/16456/16-а, від 18.11.2019 у справі № 158/1820/16-а та від 21.11.2019 у справі № 522/22180/16-а, у яких зазначено, що після внесення змін до ст. 258 КУпАП законодавець доповнив перелік випадків, коли протокол не складається, правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а тому поліцейський діє правомірно, виносячи постанову без складання протоколу.
Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 не спростовує правомірності дій поліцейської, оскільки вказане рішення ухвалене до внесення змін до ст. 258 КУпАП Законом України від 14.07.2015 № 596-VIII, якими було змінено правове регулювання порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.
Вищенаведеним законодавчим приписам кореспондують норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі - Інструкція), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Процедуру розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху детально регламентовано розділом ІІІ Інструкції, відповідно до пунктів 1 - 10 якого:
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, з огляду на те, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, віднесено до компетенції органів Національної поліції, а чинне законодавство передбачає можливість винесення постанови без складання протоколу безпосередньо на місці вчинення такого правопорушення розгляд справи поліцейською на місці зупинки транспортного засобу не свідчить про порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Правила дорожнього руху покладають обов`язок забезпечити рух транспортного засобу з увімкненими зовнішніми світловими приладами саме на водія. Наявність у транспортному засобі автоматичного режиму увімкнення фар не звільняє водія від обов`язку контролювати фактичне ввімкнення ближнього світла фар та, у разі неспрацювання автоматичної системи, увімкнути фари вручну.
Щодо доводів позивача про порушення його процесуальних прав під час розгляду справи
Позивач посилається на те, що поліцейським не було належним чином проведено розгляд справи, не забезпечено реалізацію його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не враховано пояснення та не розглянуто клопотання.
Суд вважає такі доводи необґрунтованими.
З дослідженого судом відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу поліцейський відрекомендувався, повідомив позивачу причину зупинки, суть правопорушення, а перед початком розгляду справи роз`яснив йому положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Позивачу було повідомлено про наявність доказів вчинення адміністративного правопорушення. Із відеозапису вбачається, що позивач не заперечував факт ознайомлення з доказами. Крім того, під час розгляду справи позивач надавав пояснення щодо автоматичного режиму увімкнення фар та просив врахувати ці пояснення.
Отже, з матеріалів справи не вбачається, що позивач був позбавлений можливості надати пояснення, заявити клопотання, ознайомитися з доказами або скористатися іншими правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Навпаки, відеозапис спростовує наведені твердження позивача.
Щодо доводів позивача про недоведеність вини та відсутність належних доказів
Позивач вказує, що відповідач не довів наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитися на його користь.
Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: оскаржуваною постановою серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025, відеозаписом, іншими відеоматеріалами, долученими відповідачем, а також змістом пояснень позивача, зафіксованих під час розгляду справи.
Відеозапис є належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки містить фактичні дані щодо обставин правопорушення, а саме часу, місця, транспортного засобу, факту руху без увімкненого ближнього світла фар та подальшого розгляду справи поліцейським.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про недопустимість наданого відеозапису, його зміну, монтаж або невідповідність обставинам справи. Позивач таких доказів також не надав.
Доводи позивача фактично зводяться до іншої оцінки зафіксованих обставин, однак не спростовують встановленого факту руху транспортного засобу без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.
Позивач також посилається на загальну незаконність постанови та неналежне з`ясування обставин справи.
Судом встановлено, що постанова ЕНА № 6216789 від 24.11.2025, містить дані про посадову особу, яка її винесла, дату та місце розгляду справи, відомості про особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, опис установлених обставин, посилання на порушену норму ПДР України, норму КУпАП, яка передбачає відповідальність, вид і розмір адміністративного стягнення, а також порядок оскарження.
З огляду на викладене, підстав для скасування постанови серії ЕНА № 6216789 від 24.11.2025, та закриття справи про адміністративне правопорушення суд не вбачає, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Ураховуючи положення ст. 139 КАС України, витрати позивача зі сплати судового збору потрібно залишити за позивачем.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року становить 3028 грн.
Відповідно до статей 3,5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.
Згідно постанови у справі №543/775/17 від 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому суддя, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові від 18.03.2020 по справі №543/775/17, вважає, що за подання фізичною особою адміністративного позову про оскарження постанови про адміністративне правопорушення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 грн 60 коп. (3028 х 0,2= 605грн 60 коп.), який необхідно сплатити позивачу.
Керуючись ст. 77, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача : адвокат Губин Анна Юріївна ( ел. ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (ел. пошта zvern.polt@pl.npu.gov.ua, адреса 36000, м. Полтава, вул.Ю.Матвійчука, 83, ЄДРПОУ40108630) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.11.2025 року серія ЕНА № 6216789- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 14.07.2026 року.

Суддя: О.В. Коновод