01 вересня 2026 року

Справа № 642/2277/26
Провадження № 2/642/1324/26

РІШЕННЯ
Іменем України
01 вересня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря - Панової М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №912907 від 25.07.2020 в розмірі 29520 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн., заборгованість за процентами - 20 520 грн. Також представник просив стягнути 2662.40 грн. судового збору та 8000 грн. як витрати на правову допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.07.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №912907, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу позику в розмірі 9000 грн., а Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконала умов договору та не повернула кредитору позичені кошти, та не сплатила відсотки за користування кредитними коштами.
24.03.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККЛУ-24032021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №912907 від 25.07.2020.
Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 07.04.2026 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. 
Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано позивачем відповідачу на підставі аб.2 ч.1 ст. 177 ЦПК України.
Копію ухвали суду від 07.04.2026 направлено судом відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду.
Також ухвалою суду від 02.07.2026, за клопотанням представника позивача, судом витребувано з АТ «Сенс Банк» інформацію про зарахування відповідачу на її карту кредитних коштів.
Витребувана судом інформація надйшла до суду 07.08.2026.
Відзиву відповідачем до суду не надано.
Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду також не надходило.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25.07.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №912907 (далі – кредитний договір).
Кредитний договір укладено на веб-сайті Товариства в Інформаційно-телекомунікаційній системі.
Відповідно до умов кредитного договору, сума кредиту – 9000 грн. (п. 1.2), строк – 30 днів, дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, строк кредиту може бути продовжено в порядку і на умовах, визначених рохділом 4 цього Договору (п. 1.3), процентна ставка – фіксована, знижена процентна ставка – 1.90% в день від суми позики, застосовується в межах строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів (п. 1.4.1); стандартна процентна ставка – 1.90% в день від суми кредиту, застосовується - у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови, визначені в п.1.4.1 цього Договору для застосування зниженої процентної ставка (п.1.4.2 ). 
Також сторони погодили, що проценти, нараховані згідно з цим договором після закінчення строку користування кредитом, визнаечного п. 1.3 Договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.(п. 9.11).
Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що кредит надається в безготівковій формі на карту, вказану позичальником, а саме № НОМЕР_1 .
Розділом 4 кредитного договору передбачено пролонгацію дії договору. Із положень вказаного розділу убачається, що пролонгація можлива з ініціативи клієнта та шляхом укладання Додаткової угоди до кредитного договору.
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25.07.2020 о 17 год. 05 хв.
Також електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 підписала графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому відображені всі істотні умови надання кредиту.
Із графіку платежів, який є невід`ємним додатком до кредитного договору №912907 від 25.07.2020, вбачається, що датою повернення позики та сплати процентів є 24.08.2020.
Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №912907 від 25.07.2020, ідентифікована ТОВ «Лінеура Україна». Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором Р761, час відправки ідентифікатору позичальнику – 25.07.2020 о 17:04:23 год. на тел. 0936885041.
Відповідно до листа директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.01.2026, між ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, на підставі якого ТОВ «УПР» здійснило переказ 9000 грн. на карту № НОМЕР_2 .
Відповідно до витребуваної судом з АТ «Сенс Банк» інформації, платіжна картка № НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , також підтверджено, що 25.07.2020 на неї було зараховано платіж 9000 грн., що вбачаєтсья із доданої до відповіді виписки з рахунку відповідача.
24.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу ККЛУ-24032021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №912907 від 25.07.2020. Відповідно до п.6.2.3, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та після виконання вимог п. 7.2 цього Договору (щодо оплати). 24.03.2021 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підписали акт приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № ККЛУ-24032021. 24.03.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Лінеура Україна» плату за відступлення прав вимог, що підтверджується копією платіжнлї інструкції №27357. 
Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором №912907 від 25.07.2020 складає 29520 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9000 грн., заборгованість за процентами – 20 520 грн.
12.03.2026 позивачем направлено на адресу відповідача досудову вимогу, згідно з якою відповідача повідомлено про зміну кредитора та запропоновано повернути борг в досудовому порядку.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. (ч.1 ст. 1054 ЦК України)
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також досліджені судом докази, надані позивачем, суд вважає, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі шляхом підписання його позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Також зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Таким чином, відповідач була ознайомлена як з умовами кредитування, так і з розміром кредиту, процентами за користування кредитом, умовами пролонгації строку договору, та порядком повернення отриманих коштів.
Будь-яких доказів від відповідача на спростування зазначених обставин до суду не надано.
Також враховуючи досліджені судом докази на підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором, суд зазначає, що набуття такого права ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов.
Крім того, матеріали справи містять належні докази щодо надання ТОВ «Лінеура Україна» кредитних коштів ОСОБА_1 .
Водночас, наявні у справі докази вказують на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання та не повернула кредитні кошти ні первісному кредитору, ні правонаступнику після відступлення позивачу права грошової вимоги.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).
Розрахунок заборгованості з тіла кредиту сумніву у суду не викликає.
Відповідачем, в свою чергу, до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості, або її відсутності.
Таким чином, наявні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з тіла кредиту в розмірі 9000 грн.
Що стосується вимоги про стягнення процентів в розмірі 20 520 грн., суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір №912907 від 25.07.2020 укладено строком на 30 днів, дата повернення позики та сплата процентів – до 24.08.2020, що узгоджується Графіком платежів (Додаток №1 до Договору). 
Як вбачається із розрахунку заборгованості, заборгованість за процентами нараховувалась відповідачу за період з 25.07.2020 по 22.11.2020, тобто поза межами строку кредитування, визначеного умовами кредитного договору.
Доказів укладення між сторонами Додаткової угоди до кредитного договору щодо пролонгації строку кредиту, як це визначено в розділі 4 кредитного договору, матеріали справи не містять.
Таким чином, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором за період з 25.08.2020 по 22.11.2020 (поза межами дії строку договору) задоволенню не підлягають.
Отже, беручи до уваги вищезазначене, а також розрахунок заборгованості в матеріалах справи, стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитними коштами за період з 25.07.2020 по 24.08.2020 (в межах строку дії договору) в розмірі 5130 грн.
Вимог про стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза межами строку кредиту, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, як це передбачено також п. 9.11 кредитного договору, позивачем не заявлялось.
За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач допустила прострочення платежів щодо повернення кредиту, тобто не виконала зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 130 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9000,00 грн., за процентами - 5130 грн. (в межах дії строку договору з 25.07.2020 по 24.08.2020), підлягає стягненню на користь позивача, відтак позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2662.40 грн. 
Оскільки позов задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1274.50 грн.
Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн.  
Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025 зробив висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 між ТОВ «Кредит-Капітал» та АО «Апологет»; акт наданих послуг №1225 від 09.03.2026; детальний опис наданих послуг до акту наданих послуг №1225 від 09.03.2026; ордер ВС №1381377.
Заперечень проти суми витрат на правову допомогу від відповідача не надходило.
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, а також беручи до уваги часткове задоволення позову, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 3829.60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 6, 207, 525, 530, 610, 612, 625-628, 634, 638, 639, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №912907 від 25.07.2020 в розмірі 14 130 (чотирнадцять тисяч сто тридцять) грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 9000 грн., заборгованість за процентами – 5130 грн.
Стягнути із  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236, НОМЕР_4 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») судовий збір у сумі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 50 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3829 (три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) грн. 60 коп.
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст судового рішення складено 01.09.2026.

Відомості про сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя