Справа № 756/9037/26
Провадження № 2/756/7833/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
(заочне)
 
23 липня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії
У С Т А Н О В И В :
 
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просило стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 у загальному розмірі 94 406,47 грн, яка складається із:
- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 3 373,92 грн, інфляційних втрат у розмірі 688,28 грн, 3 % річних у розмірі 210,48 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 102,89 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 672,99 грн, 3 % річних у розмірі 817,40 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17 480,01 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 374,10 грн, 3 % річних у розмірі 749,14 грн, пені у розмірі 911,45 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 906,46 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 512,84 грн, 3 % річних у розмірі 1 724,49 грн, пені у розмірі 2 098,13 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 121,09 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 662,80 грн;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач належно надавав житлово-комунальні послуги, проте відповідач своєчасно та в повному обсязі їх не оплачував, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.05.2026 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали, будь-яких заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування не надали. За таких обставин суд ухвалює заочне рішення за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.12.2017 № 1693 майно комунальної власності, повернуте з володіння ПАТ «Київенерго», закріплено за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює КП «Київтеплоенерго»: з 01.05.2018 по 31.10.2021 - з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 - з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою), починаючи з 01.11.2021, регулюються Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типовими договорами про надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, а також Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типовими договорами про надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем зі споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог законодавства КП «Київтеплоенерго» підготувало та опублікувало договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору; такий договір є публічним договором приєднання (ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України), умови якого є однаковими для всіх споживачів і приймаються (акцептуються) не інакше як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому, у тому числі шляхом фактичного споживання послуг.
Плата за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання комунальної послуги розраховується на одного абонента (один особовий рахунок) на місяць з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента».
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.12.2019 № 2244 відповідно до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено внески за обслуговування КП «Київтеплоенерго» вузлів комерційного обліку послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.
Будинок, у якому розташована квартира, в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах, проте споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).
Споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач, зокрема фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна та отримує житлово-комунальну послугу (пп. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 3 ст. 9 цього Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, незалежно від реєстрації права власності.
Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утриманні та збереженні спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.
За правилом ч. 1 ст. 543 ЦК України кредитор має право вимагати виконання солідарного обов`язку як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Чинне законодавство не передбачає обов`язкової процесуальної співучасті усіх зареєстрованих у житлі осіб; визначення кола відповідачів є правом позивача (ст. 175 ЦПК України). Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці (ч. 1 ст. 544 ЦК України).
Факт непроживання за адресою, за якою особа зареєстрована, не звільняє її від обов`язку оплати наданих послуг, оскільки доказів звернення до виконавця із заявою про тимчасову відсутність понад 30 днів та її документального підтвердження матеріали справи не містять; при цьому право не оплачувати вартість комунальних послуг за тимчасової відсутності не поширюється на послугу з постачання теплової енергії (п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону). Наявність або відсутність платіжного документа (рахунка) сама по собі також не звільняє споживача від обов`язку оплатити фактично спожиті послуги, оскільки такий обов`язок виникає на підставі закону та публічного договору приєднання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг.
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 у загальному розмірі 94 406,47 грн, яка складається із:
- заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 3 373,92 грн, інфляційних втрат у розмірі 688,28 грн, 3 % річних у розмірі 210,48 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 102,89 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 672,99 грн, 3 % річних у розмірі 817,40 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17 480,01 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 374,10 грн, 3 % річних у розмірі 749,14 грн, пені у розмірі 911,45 грн;
- заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 40 906,46 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 512,84 грн, 3 % річних у розмірі 1 724,49 грн, пені у розмірі 2 098,13 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 121,09 грн;
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 662,80 грн.
Зазначений розрахунок відповідачами не спростований, доказів сплати послуг суду не надано.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як передбачено ст. 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Невиконання грошового зобов`язання з оплати спожитих житлово-комунальних послуг є підставою для нарахування на суму боргу інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Зазначені нарахування є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання та застосовуються незалежно від вини боржника; обставини непереборної сили від цього обов`язку не звільняють.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» на період дії воєнного стану було обмежено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань і процентів річних на заборгованість населення за житлово-комунальні послуги. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 до постанови № 206 внесено зміни, якими відновлено нарахування неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість населення за житлово-комунальні послуги, за винятком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які перебувають (перебували) в тимчасовій окупації.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зазначає таке. Тарифи на житлово-комунальні послуги є регульованими, затвердженими у встановленому порядку розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), офіційно оприлюдненими та загальновідомими. Розрахунок заборгованості сформовано на підставі показань вузла комерційного обліку та діючих тарифів із застосуванням пропорційного методу розподілу обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Відповідач належними та допустимими доказами розрахунок не спростував, контр-розрахунку, доказів оплати спожитих послуг або звернення до виконавця за перерахунком не надав, а тому в частині заборгованості, нарахованої з 01.05.2018, розрахунок приймається судом як належний доказ її розміру.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги, спожиті до 01.05.2018, суд зазначає таке. Право вимоги до споживачів щодо оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води позивач обґрунтовує договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеним з ПАТ «Київенерго». Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Разом з тим заявлена заборгованість за період до 01.05.2018 (за централізоване опалення - 3 373,92 грн) не підтверджена жодним належним доказом наявності такої заборгованості, часу та підстав її виникнення, які мали б бути складені попереднім надавачем послуг - ПАТ «Київенерго». Матеріали справи такого доказу не містять, окрім розрахунку, складеного самим позивачем, який у відповідний період цих послуг не надавав.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).
За змістом ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Позивач належним чином засвідченої копії договору цесії не надав; наявна в матеріалах справи фотокопія першої та останньої сторінки договору не є оригіналом, не є засвідченою належним чином копією та не є засвідченим витягом, а тому в силу ст. 95 ЦПК України не може вважатися письмовим доказом. Складений позивачем розрахунок заборгованості за період до 01.05.2018 по суті є лише його твердженням, яке не створює для суду обов`язку вважати зазначені в ньому обставини доведеними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
За таких обставин вимоги про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги, а також нарахованих на неї інфляційних втрат у розмірі 688,28 грн та трьох процентів річних у розмірі 210,48 грн, які є похідними вимогами, є недоведеними та задоволенню не підлягають. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018, у загальному розмірі 4 272,68 грн слід відмовити.
За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову: стягненню підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги, нарахована з 01.05.2018, у загальному розмірі 90 133,79 грн; у задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.
Судовий збір на підставі ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 90 133,79 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 588,69 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 1 588,69 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5).
Відповідач-1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач-2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО