Справа № 507/1394/26
Провадження № 2/507/805/2026
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"24" липня 2026 р. селище Любашівка  Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді – Дюдюна О.В.,
при секретарі судового засідання – Демовської Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка цивільну справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач, ТОВ «Споживчий центр», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.11.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 28.11.2025-100001824 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 1500 грн. строком на 154 дні, з кінцевою датою повернення 30.04.2026 року.
Позивач вказав, що 29.11.2025 року за ініціативою відповідача між сторонами укладено додатковий договір, відповідно до якого суму кредиту збільшено до 4000 грн. шляхом надання другого траншу у розмірі 2500 грн. Крім того, 30.11.2025 року сторони уклали додатковий договір, згідно з яким суму кредиту збільшено до 5100 грн. шляхом надання третього траншу у розмірі 1100 грн.
Отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, умови кредитного договору та додаткових договорів не дотримувався, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 17 650 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 5100 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 6379 грн., комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 357 грн., додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 714 грн та трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, у розмірі 5100 грн. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути із відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати.
Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач – ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не має можливості бути присутнім у судовому засіданні у зв`язку із сімейними обставинами, оскільки його батько є військовослужбовцем та перебуває на лікуванні. При цьому відповідач не заперечував факт отримання кредитних коштів, однак не погодився з розміром заявленої до стягнення заборгованості, зазначивши, що фактично отримав кредит у сумі 5 000 грн, тоді як позивач просить стягнути значно більшу суму. У відзиві відповідач просив суд перевірити правильність та законність розрахунку заборгованості, обґрунтованість нарахованих процентів, штрафних санкцій, пені та інших платежів, а у разі встановлення їх необґрунтованості чи незаконності відмовити у їх стягненні та ухвалити рішення лише щодо суми, яка належним чином підтверджена доказами та відповідає вимогам закону.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 02 липня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с. 17).
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 28.11.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 28.11.2025-100001824, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 1500 грн. строком на 154 дні, з кінцевим терміном повернення до 30.04.2026.
Відповідно до умов кредитного договору кредит надано зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом протягом перших семи чергових періодів та за процентною ставкою «Економ» у розмірі 0,5 % за кожний день користування кредитом у наступних чергових періодах. Також договором передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 7 % від суми кредиту, що становило 105 грн., та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 105 грн. у кожному з другого та третього чергових періодів. Умовами договору також визначено, що пролонгація строку кредитування не передбачена.
29.11.2025 року між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору № 28.11.2025-100001824, відповідно до якого за ініціативою відповідача суму кредиту збільшено до 4000 грн. шляхом надання другого траншу у розмірі 2500 грн. строком на 153 дні. Цим додатковим договором також встановлено комісію, пов`язану з наданням другого траншу, у розмірі 175 грн. та змінено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості до 280 грн. у другому та третьому чергових періодах.
30.11.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору № 28.11.2025-100001824, яким за взаємною згодою сторін суму кредиту збільшено до 5100 грн. шляхом надання третього траншу у розмірі 1100 грн. строком на 152 дні. Крім того, сторонами погоджено сплату комісії, пов`язаної з наданням третього траншу, у сумі 77 грн., а також змінено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості до 357 грн. у другому та третьому чергових періодах.
Між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, відповідно до якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за дорученням кредитодавця здійснює переказ кредитних коштів позичальникам без відкриття рахунку шляхом їх зарахування на належні позичальникам платіжні картки.
На підтвердження виконання зазначеного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило, що 28.11.2025 о 16:36:28 успішно здійснено переказ 1500 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 (транзакція iPay.ua № 933244503) із призначенням платежу «Видача за договором кредиту № 28.11.2025-100001824».
Також підтверджено, що 29.11.2025 о 12:48:51 на зазначену платіжну картку перераховано другий транш у розмірі 2500 грн. (транзакція iPay.ua № 934094350) із призначенням платежу «Видача траншу за додатковим договором до кредитного договору № 28.11.2025-100001824-1».
Крім того, 30.11.2025 о 10:31:31 на цю ж платіжну картку перераховано третій транш у розмірі 1100 грн. (транзакція iPay.ua № 934854975) із призначенням платежу «Видача траншу за додатковим договором до кредитного договору № 28.11.2025-100001824-2».
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідачу фактично було надано кредитні кошти у загальному розмірі 5100 грн., які перераховані на належний йому платіжний засіб відповідно до умов кредитного договору та укладених між сторонами додаткових договорів.
Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявка кредитного договору №28.11.2025-100001824 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №28.11.2025-100001824 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 та повідомлення про кримінальну відповідальність, підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Е398».
Примірна пропозиція про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії), примірна відповідь кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії), підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «К269».
Примірна пропозиція про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії), примірна відповідь кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії), підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «К432».
Отримавши кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими договорами належним чином не виконував, кредит та нараховані платежі у встановлені договором строки не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на день звернення до суду заборгованість відповідача становить - 17 650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5100 грн., проценти за користування кредитом - 6379 грн., комісія, пов`язана з наданням кредиту - 357 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 714 грн. та проценти, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України - 5100 грн.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
У статті 3 Законувизначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2025 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 28.11.2025-100001824, за умовами якого сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема щодо суми кредиту, порядку та способу його надання, строку кредитування, порядку повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, сплати комісії, прав та обов`язків сторін, а також відповідальності за порушення умов договору.
На виконання умов кредитного договору та укладених до нього додаткових договорів ТОВ «Споживчий Центр» надало відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 5 100 грн., а саме: 28.11.2025 року о 16:36:28 через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» успішно перераховано 1 500 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про здійснення транзакції iPay.ua № 933244503 із призначенням платежу: «Видача за договором кредиту № 28.11.2025-100001824»; 29.11.2025 року о 12:48:51 на зазначену платіжну картку перераховано другий транш у розмірі 2 500 грн (транзакція iPay.ua № 934094350) із призначенням платежу: «Видача траншу за додатковим договором до кредитного договору № 28.11.2025-100001824-1»; 30.11.2025 року о 10:31:31 на цю ж платіжну картку перераховано третій транш у розмірі 1 100 грн. (транзакція iPay.ua № 934854975) із призначенням платежу: «Видача траншу за додатковим договором до кредитного договору № 28.11.2025-100001824-2». Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитні кошти були фактично отримані відповідачем.
Водночас відповідач у строки, визначені кредитним договором та додатковими договорами, кредит не повернув та не виконав свого обов`язку щодо сплати процентів і комісій, передбачених договором.
Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у загальному розмірі 5 100 грн., а також наявність передбачених договором правових підстав для нарахування процентів у розмірі 6 379 грн.
За змістом частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялися та які не є самостійною послугою для споживача.
Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність фінансової установи з надання споживачу грошових коштів на умовах договору. Водночас надання кредиту є безпосереднім обов`язком кредитодавця за кредитним договором відповідно до статті 1054 ЦК України, тому виконання такого обов`язку не може обумовлюватися додатковою оплатою з боку позичальника у вигляді окремої комісії за надання кредиту.
Надання фінансового інструменту, перерахування кредитних коштів, супроводження кредитного договору та моніторинг заборгованості є діями, які кредитодавець здійснює в межах виконання власних договірних обов`язків та у власних інтересах, а тому такі дії не можуть розглядатися як окремі послуги, що підлягають оплаті позичальником.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15.
Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року та укладених до нього додаткових договорів позивачем нараховано комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 357 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що умова кредитного договору № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року щодо сплати комісії за надання кредиту в розмірі 357 грн. є нікчемною, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за цією комісією задоволенню не підлягають.
Крім того, відповідно до умов кредитного договору № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року та додаткових договорів позивачем також заявлено до стягнення комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 714 грн. (по 357 грн. у кожному з другого та третього чергових періодів).
Вказана комісія встановлена за організацію та забезпечення інформаційної підтримки позичальника, можливість здійснення платежів, відновлення паролю до особистого кабінету, інформування про дати платежів, консультаційні та інші послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості.
Разом з тим, такі дії є складовою виконання кредитодавцем своїх обов`язків за кредитним договором та не можуть розглядатися як окремі фінансові послуги, що підлягають оплаті споживачем, а тому умова договору в цій частині також суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 714 грн. задоволенню не підлягають.
Судом встановлено, що позивачем за кредитним договором № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року нараховано відповідачу проценти відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі 5 100 грн.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Однак згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, у сумі 5 100 грн. задоволенню не підлягають.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року у розмірі - 11 479 грн., з яких 5 100 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 6 379 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.  У задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у сумі 357 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 714 грн. та процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, у сумі 5 100 грн. слід відмовити.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2662 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00119904.
Позовні вимоги задоволені частково в сумі 11 479 грн., а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 731 грн. 54 коп. (2662 грн. 40 коп. * 11 479 грн. / 17 650 грн.).
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором № 28.11.2025-100001824 від 28.11.2025 року в розмірі 11 479 грн., судові витрати в розмірі 1 731 грн. 54 коп. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у сумі 138,18 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", адреса: 01032, вул. Саксаганського 133-А, м.Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 37356833);
Відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:        О.В. Дюдюн