ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/588/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Державного підприємства «ІНФОТЕХ» (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 15 Б)
до Міжнародного міжвідомчого ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 1699258,00 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії, у тому числі - 1695634,45 грн. основного боргу за спожиту електричну енергію та 3% річних в сумі 3623,55 грн.,

секретар судового засідання: Капустін Ю.В.
Представники сторін:
від позивача: Дудник В.М.;
від відповідача: Мітясов Д.О.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «ІНФОТЕХ» (далі – ДП «ІНФОТЕХ», позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі – відповідач) про стягнення 1699258,00 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 352КЕС від 26.09.2025 р., у тому числі - 1695634,45 грн. основного боргу за спожиту електричну енергію та 3% річних в сумі 3623,55 грн.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 352КЕС від 26.09.2025 р., згідно якого відповідачеві було поставлено електричну енергію, яку за грудень 2025 року останній не оплатив, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1695634,45 грн. основного боргу та 3% річних в сумі 3623,55 грн., судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2026 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.04.2026 р., встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.
24.03.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 24.03.2026 р. (вх. № 4988/26 від 24.03.2026 р.), за яким відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що акт купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0039-12/1 за грудень 2025 року був направлений відповідачу 14 січня 2026 року, тобто через місяць після оплати попереднього рахунку за грудень, до акту також не було долучено жодних документів, які підтверджують факт перевищення обсягу спожитої відповідачем електричної енергії, при цьому позивач звернувся до ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 13 січня 2026 року, а сама відповідь ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» № 04/530/815 датована 27 січня 2026 року. Окрім цього, як зазначає відповідач, відповідно до листа ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» від 27 січня 2026 року № 04/530/815 відповідачем фактично спожито 270911 кВт/год за грудень 2025 року, однак, позивачем у актах купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0039-12 та № 25-Е-0039-12/1 вказано загальний обсяг спожитої енергії, який складає 271001 кВт/год.
30.03.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від представника Державного підприємства «ІНФОТЕХ» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 30.03.2026 р. (вх. 5357/26 від 30.03.2026 р.), за якою позивач відхиляє заперечення відповідача проти позову, зазначаючи, що відповідач, відповідно до умов договору, на шостий робочий день з моменту отримання акта № 25-Е-0039-12/1, повинен був направити на адресу постачальника відповідні заперечення щодо акту (за наявності таких), проте даних дій з боку відповідача не було здійснено, що вказує на суперечливу поведінку відповідача, а також порушення ним умов договору та Правил роздрібного ринку електричної енергії. Також відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували здійснення ним коригування даних комерційного обліку у порядку, визначеному законодавством. Окрім того, позивач зазначає, що, всупереч вказаному відповідачем, відповідно до листа ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» загальний обсяг спожитої за грудень 2025 року електроенергії становить 271001 кВт/год.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2026 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2026 р.
У судовому засіданні 21.05.2026 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів регулюються Законом України “Про ринок електричної енергії”.
Крім того, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 312 від 14.03.2018 р., із змінами та доповненнями (надалі - Правила роздрібного ринку, ПРРЕЕ).
Так, відповідно до п. 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 “Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії” укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
26.09.2025 р. між Державним підприємствов «ІНФОТЕХ» (постачальник) та Міжнародним міжвідомчим багатопрофільним навчально-бойовим центром підготовки підрозділів Національної гвардії України (військовою частиною НОМЕР_1 ) (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 352КЕС (далі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.3 договору очікуваний обсяг та строк постачання визначається у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору.
Згідно з п. 5.1 договору загальна вартість цього договору становить 6988889,45 грн., за рахунок бюджетних коштів - 6688889,45 грн., за рахунок відшкодувань субспоживачів - 300000,00 грн.
Умовами п.п. 5.10, 5.12 договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена протягом 5 робочих днів з моменту його отримання споживачем та у відповідності до п. 19 постанови КМУ від 09.06.2021 р. № 590.
Факт надання послуг за договором оформлюється актом купівлі-продажу електричної енергії, який укладається за звітний період (п. 5.23 договору).
Споживач зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати отримання від постачальника акта, у разі відсутності обґрунтованих заперечень, підписати такий акт та повернути один примірник постачальнику (п. 5.24 договору).
У разі незгоди підписати акт (заперечення щодо правильності його оформлення, вартості тощо), споживач зобов`язаний у цей же строк направити постачальнику письмову мотивовану відмову, з вказівкою конкретно визначених обставин та причин незгоди з актом (п. 5.25 договору).
У випадку ненадходження, у визначений договором строк, до постачальника письмової мотивованої відмови споживача від підписання акта, зобов`язання постачальника перед споживачем вважається належним чином виконаними, а акт фактично узгодженим сторонами на шостий робочий день з моменту його отримання (п. 5.27 договору).
Відповідно до п. 15.1 договору останній діє з дати його укладення до скасування воєнного стану в Україні, оголошеного та продовженого відповідними Указами Президента України та затвердженими Верховною Радою України, але не пізніше ніж по 31.12.2025 р., а в частині оплати - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за цим договором.
У заяві-приєднання, яка є додатком 1 до договору, відповідачем обрано комерційну пропозицію UA-2025-08-21-008736-a. ЕІС-код об`єктів відповідача: 62Z9521894566546, 62Z3344170794601, 62Z0380145823855, 62Z3711018459048, 62Z8062373083667, 62Z8934767285224, Київська область.
За умовами комерційної пропозиції (додаток 2 до договору): очікуваний обсяг постачання товару 925926 кВт/год, строк постачання товару - з 26.09.2025 р. по 31.12.2025 р. (включно), споживач зобов`язується до 5 та 10 числа кожного місяця, направляти на електронну пошту кориговані обсяги споживання на поточний місяць, а до 25 числа плановані обсяги споживання електричної енергії на наступний місяць, штраф за відхилення фактичного споживання від замовленого обсягу не застосовується, постачальник по 15 число місяця, наступного за звітним, оформлює рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію та акт постачання електричної енергії і в цей же строк надає їх споживачу. Оплата рахунка, акта постачання електричної енергії за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем протягом 5 робочих днів від дня його отримання.
21.10.2025 р. між Державним підприємствов «ІНФОТЕХ» та Міжнародним міжвідомчим багатопрофільним навчально-бойовим центром підготовки підрозділів Національної гвардії України (військовою частиною НОМЕР_1 ) було укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно умов якої сторони вирішили викласти п. 5.1 договору у наступній редакції: « 3агальна вартість цього договору становить 5957056,03 грн.».
11.12.2025 р. між Державним підприємствов «ІНФОТЕХ» та Міжнародним міжвідомчим багатопрофільним навчально- ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовою частиною НОМЕР_1 ) було укладено додаткову угоду № 2 до договору, згідно умов якої сторони погодили збільшити загальну суму договору на 1662839,49 грн. та збільшити ціну за постачання електричної енергії за договором, яка складає 7619895,52 грн.
22.12.2025 р. між Державним підприємствов «ІНФОТЕХ» та Міжнародним міжвідомчим багатопрофільним навчально- ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовою частиною НОМЕР_1 ) було укладено додаткову угоду № 3 до договору, згідно умов якої сторони погодили зменшити обсяг закупівлі електричної енергії на 98255,89 кВт/год – до 827670,11 кВт/год, та зменшити загальну суму договору за рахунок відшкодувань субспоживачів на суму 612606,44 грн., та погодили, що ціна за постачання електричної енергії за договором складає 7007289,08 грн.
22.12.2025 р. між Державним підприємствов «ІНФОТЕХ» та Міжнародним міжвідомчим багатопрофільним навчально-бойовим центром підготовки підрозділів Національної гвардії України (військовою частиною НОМЕР_1 ) було укладено додаткову угоду № 5 до договору, згідно умов якої сторони дійшли згоди продовжити дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, погодили зміни до п. 15.1 договору та виклали його в наступній редакції: «Договір діє з дати його укладення до скасування воєнного стану в Україні, оголошеного та продовженого відповідними Указами Президента України та затвердженими Верховною Радою України, але не пізніше ніж по 31.01.2026 р., а у частині оплати - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань за цим договором». 
Як слідує з матеріалів справи, позивач на виконання зобов`язань за договором у грудні 2025 року поставив відповідачу електричну енергію, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено акти купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0039-12 за грудень 2025 р. на суму 840938,16 грн. (89843,705 кВт/год) та № 25-Е-0039-12/1 за грудень 2025 р. на суму 1695634,45 грн. (181157,295 кВт/год).
14.01.2026 р. позивачем на адресу відповідача було направлено рахунки на оплату на суму 840938,16 грн. та на суму 1695634,45 грн., акти купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0039-12 за грудень 2025 р. на суму 840938,16 грн. (89843,705 кВт/год) та № 25-Е-0039-12/1 за грудень 2025 р. на суму 1695634,45 грн. (181157,295 кВт/год), що підтверджується описом вкладень у цінний лист, накладною та квитанцією до поштового відправлення № 0100101329547 АТ «Укрпошта».
Листом № 04/530/815 від 27.01.2026 р. ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» повідомило позивача, що фактичний обсяг розподіленої електричної енергії, переданий постачальнику ДП «ІНФОТЕХ» для споживача Міжнародний міжвідомчий багатопрофільний навчально-бойовий центрпідготовки підрозділів Національної гвардії України (код 40163246) у грудні 2025 року за точками обліку становить: 62Z9521894566546 – 71024 кВт/год, 62Z3344170794601 – 66981 кВт/год, 62Z0380145823855 – 11779 кВт/год, 62Z3711018459048 – 15074 кВт/год, 62Z8062373083667 – 104903 кВт/год, 62Z8934767285224 - 1240 кВт/год.
Як зазначає позивач у позовній заяві та підтверджує відповідач, останнім було оплачено поставлену електричну енергію за актом купівлі-продажу електричної енергії № 25-Е-0039-12 за грудень 2025 р. у сумі 840938,16 грн.
Звертаючись до суду, позивач вказує, що відповідач, всупереч умовам укладеного між сторонами договору, оплати за отриману електричну енергію в повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в загальній сумі 1695634,45 грн. за грудень 2025 року.
Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до ст. 56 Закону України “Про ринок електричної енергії” договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 58 ЗУ “Про ринок електричної енергії” споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
У відповідності з п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.
Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі з огляду на таке.
З матеріалів справи слідує, що у грудні 2025 року ДП «ІНФОТЕХ» було поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 2536572,61 грн.
Як вказує позивач, відповідач своїх зобов`язань за договором з оплати за постачання електроенергії у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим в останнього утворилася заборгованість у сумі 1695634,45 грн.
Слід зазначити, що Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства. Зокрема, в силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 Господарського процесуального кодексу України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.
Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 Господарського процесуального кодексу України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.
При цьому, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 р. у справі № 910/366/21, від 19.06.2019 р. у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 р. у справі № 925/2301/14.
Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Слід враховувати, що допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд звертає увагу на те, що тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Водночас, статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Також суд враховує необхідність застосування категорій стандартів доказування та зазначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 р. у справі № 910/366/21, від 15.07.2021 р. у справі № 916/2586/20, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначав, зокрема, про невірно нарахований йому обсяг фактично спожитої у грудні 2025 р. електроенергії.
Слід зазначити, що пунктом 4.3 ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі - щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
У відповідності до п. 4.3 ПРРЕЕ ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», як оператором системи розподілу та адміністратором комерційного обліку, позивачу надається інформація про обсяг спожитої відповідачем електричної енергії протягом дії договору.
Як зазначалося вище, Державним підприємством «ІНФОТЕХ» було надано до матеріалів справи лист ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» № 04/530/815 від 27.01.2026 р. про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії споживачу - ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовій частині НОМЕР_1 ), зокрема, за грудень 2025 р. – 271001 кВт/год.
На підставі даних, отриманих від ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», позивач і сформував відповідні рахунки для оплати поставленої електроенергії.
Доказів оскарження споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 311 від 14.03.2018 р., чи в судовому порядку, як і доказів щодо надання відповідних заперечень постачальнику чи відмови споживача від підписання акту купівлі-продажу електричної енергії згідно з п. 5.25 договору матеріали справи не містять.
Поряд з цим, матеріалами справи спростовується посилання відповідача на визначення позивачем обсягу фактично спожитої електричної енергії в розмірі більшому, аніж визначений оператором системи розподілу, оскільки загальний обсяг фактично спожитої відповідачем електроенергії за грудень 2025 року, зазначений позивачем в актах купівлі-продажу, відповідає даним ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні елетромережі" і становить 271001 кВт/год.
Підсумовуючи наведене, суд відзначає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором щодо повної оплати поставленої позивачем електричної енергії за грудень 2025 року матеріалами справи підтверджений та по суті жодними доказами відповідачем не спростований.
За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1695634,45 грн. є обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.
Також позивач просив суд стягнути з відповідача 3623,55 грн. 3% річних. 
За умовами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 3623,55 грн., нарахованих на суму заборгованості 1695634,45 грн. за період з 30.01.2026 р. по 24.02.2026 р., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог ДП «ІНФОТЕХ» у повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову не спростовує.
Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Міжнародного міжвідомчого ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Державного підприємства «ІНФОТЕХ» (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 15-Б, код 34239034) 1695634 (один мільйон шістсот дев`яносто п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 45 коп. основного боргу, 3623 (три тисячі шістсот двадцять три) грн. 55 коп. 3% річних, 20391 (двадцять тисяч триста дев`яносто одну) грн. 10 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 08.07.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна