Справа № 735/276/26 	Головуючий у 1 інстанції Балаба О. А. 	
Провадження № 33/4823/603/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Куценка М.О. за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Зощенка В.В. (в режимі відеокнференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2026 року у справі за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 130 КУпАП,
У С Т А Н О В И В :
Постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний винуватим та притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.03.2026 о 18 год 18 хв в с. Шабалинів по вулиці Центральній 25, ОСОБА_1 керував мотоциклом MUSSTANG MT200 номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Коропського районного суду скасувати, а провадження по справі закрити. В обґрунтування скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на не повно з`ясовані фактичні обставини справи та не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
У судовому засіданні захисник Зощенко В. В. зазначив на обізнаність ОСОБА_1 щодо дати місця та часу судового розгляду його апеляційної скарги, зазначив про можливість проведення розгляду справи без участі ОСОБА_1 , підтримав обставини викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити в повному обсязі. 
ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо дати місця та часу судового розгляду в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання до апеляційного суду не надходило.
Інших клопотань до суду не надходило та не заявлялось.
Враховуючи положення ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів (ст.245 КУпАП).
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Згідно зі ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ніякі докази не мають наперед установленої сили.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відтак, самостійною та юридично завершеною формою об`єктивної сторони цього правопорушення є саме відмова водія від проходження огляду, за умови що вимога була пред`явлена уповноваженим працівником поліції за наявності законних підстав.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій транспортного засобу зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Порядок виявлення ознак сп`яніння та направлення водіїв на огляд регламентовано статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція), а також Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок).
Апеляційним судом безпосередньо досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського (DS_J_0000000_000000 від 22.03.2026, початок запису 18:18:54). За результатами дослідження відеозапису встановлено, що 22 березня 2026 року о 18 годині 18 хвилин у с. Шабалинів по вулиці Центральній, 25, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, ОСОБА_1 керував мотоциклом марки MUSSTANG MT200 (без номерного знаку). Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери поліцейського: на ньому чітко видно, що вказана особа рухалась назустріч патрульному автомобілю поліції, перебуваючи за кермом мотоциклу. Зупинка транспортного засобу відбулась у полі зору поліцейських, що виключає будь-які сумніви щодо особи водія. Підставою зупинки стало порушення ОСОБА_1 вимог щодо використання захисного мотошолому.
Під час спілкування з водієм працівники поліції виявили у ОСОБА_1 зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені п. 3 Інструкції, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, порушення координації рухів. Зазначені ознаки зафіксовані відеозаписом. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 особисто підтвердив факт вживання алкоголю. Сукупність встановлених ознак відповідає переліку, визначеному розділом ІІ Інструкції, та є достатньою законною підставою для направлення водія на огляд стану сп`яніння.
Відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та запропоновано неодноразово пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Від проходження будь-якого з видів огляду ОСОБА_1 відмовився, при цьому також відмовившись від підписання та отримання примірників процесуальних документів, складених поліцейськими. Відмова від отримання копій процесуальних документів зафіксована відеозаписом та відображена у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до трьох ключових тверджень: відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом; відсутність фіксації відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; порушення поліцейськими встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Апеляційний суд перевірив кожен із зазначених доводів та відхиляє їх з таких підстав.
Щодо першого доводу – відсутності доказів керування транспортним засобом. Апеляційний суд вважає цей довод безпідставним. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського (DS_J_0000000_000000 від 22.03.2026 о 18:18:54) безумовно підтверджує факт того, що ОСОБА_1 перебував за кермом мотоциклу MUSSTANG MT200 та рухався назустріч патрульному автомобілю поліції. Зупинка транспортного засобу сталася в полі зору поліцейських – а отже, особа водія та сам факт керування ним транспортним засобом є встановленими поза розумним сумнівом. Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 лише сидів за кермом мотоциклу, який не рухався, спростовуються безпосереднім змістом відеозапису, дослідженого апеляційним судом у судовому засіданні.
Щодо другого доводу – порушення порядку проведення огляду. Апелянт стверджує, що поліцейськими не було дотримано вимог ст.266 КУпАП та Інструкції в частині складання направлення на медичний огляд та акту огляду на місці зупинки. Апеляційний суд не може погодитись з цим доводом з таких підстав.
Передусім слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у даній справі полягає не у вчиненні ОСОБА_1 дій в стані сп`яніння, а у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Відповідно, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити: (а) наявність у поліцейського законних підстав для направлення водія на огляд (тобто наявність зовнішніх ознак сп`яніння); (б) факт пред`явлення вимоги пройти огляд уповноваженим поліцейським; (в) відмову водія від виконання цієї вимоги. Усі три зазначені обставини у справі встановлені та підтверджуються матеріалами справи і відеозаписом.
Матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення серії ЄПР1 № 621505 від 22.03.2026, направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП “Коропська ЦЛ” з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 22.03.2026 о 18 год 30 хв, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Зазначені документи в сукупності із відеозаписом підтверджують факт надання ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд та його відмову від цього. Відсутність акту огляду на стан сп`яніння спростовується матеріалами справи (а.с.3).
Необхідно зазначити, що посилання на відсутність акту огляду на стан сп`яніння, враховуючи відмову особи від такого огляду, на думку суду не може бути підставою для закриття провадження у справі. 
Щодо доводу ненадання водієві копій процесуальних документів. Відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 особисто відмовився від підписання та від отримання примірників документів, складених поліцейськими на місці зупинки. Відповідно, ненадання копій процесуальних документів відбулось виключно внаслідок волевиявлення самого ОСОБА_1 , а не внаслідок протиправних дій чи бездіяльності поліцейських. Посилання апелянта на порушення вимог ст.266 КУпАП в цій частині є безпідставним.
Щодо доводу про відсутність доказів відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що він відмовився від проходження огляду, а відтак протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно. Апеляційний суд відхиляє цей довод як такий, що повністю спростовується зібраними у справі доказами.
На дослідженому відеозаписі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вбачається, що після виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому порядку неодноразово запропоновано пройти огляд – як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 від проходження огляду в обох запропонованих формах відмовився, що чітко зафіксовано відеозаписом. Таким чином, факт відмови від огляду підтверджується відеозаписом.
Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП та розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду. Саме так і було вчинено працівниками поліції у цій справі: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЄПР1 № 621505 зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, а відповідний відеозапис є невід`ємним доказом, що підтверджує зміст протоколу.
Апеляційний суд звертає увагу, що відеозапис із нагрудної камери поліцейського є самостійним та достатнім доказом факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому закон не вимагає, аби факт відмови обов`язково підтверджувався підписом самого правопорушника у відповідному процесуальному документі: пасивна поведінка особи, її усна відмова, зафіксована відеозаписом, є достатнім доказом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП у разі відмови особи від підписання протоколу про це робиться відповідний запис. Зазначена вимога закону поліцейськими дотримана, а відмова від підписання додатково підтверджує небажання ОСОБА_1 виконувати законні вимоги щодо проходження огляду.
Таким чином, довод апелянта про відсутність доказів його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставним і спростовується безпосереднім змістом відеозапису, дослідженого апеляційним судом, а також протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відеозаписи з камер поліцейського є допустимими доказами у справах про адміністративні правопорушення, зафіксована ними інформація підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. У даній справі відеозапис узгоджується з протоколом про правопорушення, направленням на медичний огляд та іншими матеріалами справи, що у своїй сукупності утворює несуперечливу доказову базу, достатню для підтвердження складу правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Цей принцип, хоча і сформульований щодо кримінального провадження, застосовується за аналогією і в провадженні про адміністративні правопорушення. Апеляційний суд констатує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином, поза розумним сумнівом, на підставі сукупності допустимих та достовірних доказів, а не ґрунтується на припущеннях.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, держава має право запроваджувати законодавчі механізми виявлення водіїв у стані сп`яніння та встановлювати санкції за ухилення від відповідних перевірок, якщо такі заходи переслідують законну мету захисту безпеки дорожнього руху та є пропорційними. Законодавство України повністю відповідає цьому підходу: ч.1 ст.130 КУпАП спрямована на убезпечення учасників дорожнього руху від небезпек, які становлять водії у стані сп`яніння, що є безумовно легітимною метою. Санкція, застосована до ОСОБА_1 , – штраф у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік – відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є пропорційною ступеню суспільної небезпеки вчиненого.
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ у справах про дорожньо-транспортні правопорушення (зокрема “O’Halloran and Francis v. United Kingdom”) особа, яка свідомо обирає статус учасника дорожнього руху, тим самим погоджується з певними обмеженнями та обов`язками, встановленими законом з метою забезпечення безпеки на дорогах, в тому числі щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу уповноваженого органу. Відмова від виконання такого обов`язку є самостійним правопорушенням, незалежно від того, чи підтверджено зрештою факт сп`яніння.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, всебічно та повно дослідив наявні докази, надав їм належну правову оцінку відповідно до вимог статей 251, 252, 280 КУпАП. Оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою: вона містить посилання на докази, якими підтверджено кожну з обставин, що входить до предмета доказування у справі, та мотиви, з яких суд відхилив доводи захисту.
Адміністративне стягнення призначено судом першої інстанції в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення. При визначенні виду та розміру стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь суспільної небезпеки діяння. Призначене стягнення є справедливим, співрозмірним вчиненому правопорушенню та відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не містять нових обставин чи доказів, які б могли спростувати висновки суду першої інстанції, та по суті зводяться до незгоди апелянта з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції. Водночас ця оцінка ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону. Підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови, визначених ст.294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Коропського районного суду від 01 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. О. Куценко