Іменем України
РІШЕННЯ

08 липня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/455/26 	
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В. за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу, 
за позовом: Прилуцької окружної прокуратури,
вул. В`ячеслава Чорновола, 50-а, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ 0291011425,
ел. пошта: priluki.prok@chrg.gp.gov.ua
в інтересах держави в особі
позивача: Ічнянської міської ради Чернігівської області,
площа Т.Г. Шевченка, 1, м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, 16703,
код ЄДРПОУ 04061748,
ел. пошта ichnyamr_post@cg.gov.ua
до відповідача-1: Приватного підприємства “РЕМДОР-БУД”,
вул. Сагайдачного Гетьмана, буд. 126 В, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500, код ЄДРПОУ 34464368,
до відповідача-2: Комунального підприємства Ічнянської міської ради “Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства”,
вул. Свято-Преображенська, буд. 12а, м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, 16700, код ЄДРПОУ 03357895,
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 330 333,84 грн
за участю представників учасників справи:
від прокуратури: Бугрим М.П.

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.
Прилуцькою окружною прокуратурою подано позов в інтересах держави в особі Ічнянської міської ради Чернігівської області, в якому просить визнати недійсними, укладені між Комунальним підприємством Ічнянської міської ради “Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства” (код ЄДРПОУ 03357895) та Приватним підприємством “РЕМДОР-БУД” (код ЄДРПОУ 34464368) додаткові угоди: №1 від 09.06.2023, №2 від 10.05.2023, до Договору №1 про закупівлю товару від 10.05.2023, та стягнути з Приватного підприємства “РЕМДОР-БУД” (код ЄДРПОУ 34464368) на користь місцевого бюджету Ічнянської міської територіальної громади грошові кошти в сумі 330 333,84 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем спірних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що зазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі», прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлений товар відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 330 333,84 грн надлишково сплачених позивачем коштів.
Протоколом автоматизованого розподілу від 20.05.2026 справу №927/455/26 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.
Ухвалою від 22.05.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 22.06.2026, 09:00 год. Встановив учасникам процесу строки для подання письмових заяв по суті.
Прокурору, позивачу, відповідачу-1 та відповідачу-2 ухвала суду від 22.05.2026 доставлена до їх Електронних кабінетів ЄСІТС 22.05.2026, відповідно о 17:05, 17:00,17:05 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В розумінні статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасники належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.
08.04.2026 відповідачем-1 до Господарського суду Чернігівської області через систему “Електронний суд” подано відзив на позов, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що не заперечує факту укладення Договору № 1 від 10.05.2023,Додаткової угоди № 1 від 09.06.2023 та Додаткової угоди № 2 від 06.09.2023, а також факту поставок товару за видатковими накладними, наведеними в позові. Разом із тим Відповідач 1 заперечує: 1. що позивач довів належним чином наявність усіх елементів складу недійсності саме у заявленому обсязі; 2. що позивач правильно визначив спосіб і розмір майнових наслідків (330 333,84 грн) відповідно до вимог ст. 216, ст. 1212 ЦК України. У цій справі ринкова динаміка, підтверджена висновком ТПП, свідчить, що сторони об`єктивно мали підстави для коригування ціни, але, за актуальною позицією Великої Палати, - лише в межах 10%. пропорційним підходом є визнання недійсними (за наявності підстав) лише положень, що виходять за межі 10%. Для обсягу фактичних поставок, наведених позивачем (379,196т суміші та 7,85т бітуму), максимально допустимі ціни (10% від первісної) становлять: суміш: 3960 х 1,10 = 4356 грн/т, бітум: 21000 х 1,10=23100 грн/т. Тоді максимально допустима вартість поставок суміш: 379,196 х 4356=1651777,77 грн, бітум: 7,85 х 23100=181335 грн. Порівняно з фактично сплаченим (за позовом: 1805094 грн та 191706 грн), переплата понад 10% становить: (1 805 094 – 1 651 777,77) + (191 706 – 181 335) = 163 687,22 грн. Отже, заявлена до стягнення сума 330 333,84 грн є щонайменше завищеною, якщо застосовувати підхід ст.217 ЦК України про часткову недійсність (або часткові наслідки) і допустити підвищення в межах 10% за наявності коливання, підтвердженого ТПП.
Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.
12.04.2026 до Господарського суду Чернігівської області через систему “Електронний суд” від Прилуцької окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив від 11.06.2026, у якій прокуратура зазначає щодо правомірності, на думку Відповідача-1, укладення між КП «Ічнянське ВУЖКГ» та ПП «Ремдор-Буд» додаткових угод № 1 від 09.06.2023 та № 2 від 06.09.2023 до Договору про закупівлю товару № 1 від 10.05.2023. У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Разом з тим, за умовами Додаткової угоди № 1 від 09.06.2023 до Договору № 1 від 10.05.2023, сторони збільшили ціну за одиницю товару на понад 10 % від ціни, визначеної умовами договору, з одночасним зменшення обсягів товарів, а саме: вартість 1 тонни суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої збільшено з 3 960 грн/т з ПДВ до 5 100 грн/т з ПДВ, що складає + 28,78 %; кількість товару змінено із 430 тонни до 359,139 тонни, або на 16,47 %; вартість 1 тонни бітуму нафтового дорожнього збільшено з 21 000 грн/т з ПДВ до 28 200 грн/т з ПДВ, що складає + 34,28 %; кількість товару змінено із 14 тонни до 11,47743617 тонни, або на 18,01 %; У подальшому, сторони підписали Додаткову угоду № 2 від 06.09.2023, відповідно до якої п. 1.4. та Специфікацію додатку № 1 до Договору № 1 від 10.05.2023 викладено у новій редакції, яка зокрема передбачає: вартість 1 тонни суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої у сумі 5 100 грн/т з ПДВ (+28,78 % від ціни встановленої договором); кількість товару змінено із 430 тонни до 379,197 тонни, або на 11,81 %; вартість 1 тонни бітуму нафтового дорожнього у сумі 28 200 грн/т з ПДВ (+34,28 % від ціни встановленої договором); кількість товару змінено із 14 тонни до 7,85 тонни, або на 43,93 %; Таким чином, Додатковою угодою № 2 від 06.09.2023 сторони змінили кількість товару, який підлягав поставці за ціною, яку визначено Додатковою угодою № 1 від 09.06.2023, яка перевищувала 10-ти відсотковий максимальний ліміт від ціни, визначеної умовами Договору № 1 від 10.05.2023. Необхідність укладення оспорюваної додаткової угоди №1 від 09.06.2023 обґрунтовано ПП «Ремдор-Буд» зростанням ціни на товар на ринку, на підтвердження якого (зростання) Постачальником надано експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-236 від 09.06.2023. На думку прокурора, Наданий ПП «Ремдор-Буд» документ не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на товар суміш та бітум) на ринку та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до Договору, оскільки за своїм змістом є лише документом фактографічно-інформаційного характеру та не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на вказані товари у порівняні з датою укладення Договору (10.05.2023), моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару (09.06.2026). Зазначає про те, що Відповідач-1 безпідставно стверджує про необхідність зменшення розміру позовних вимог на суму 163 687,22 грн., що розрахована Відповідачем-1 з урахуванням збільшення ціни на товар, що визначена договором та додатковою угодою в межах + 10% та відшкодування вартості отриманого КП «Ічнянське ВУЖКГ» товару за цінами, які існують на момент відшкодування, тобто станом на дату рішення суду, що взагалі є не обґрунтованим. Вся сума надміру сплачених коштів за недійсними додатковими угодами про збільшення ціни одиниці товару за договором закупівлі, а не лише сума надміру сплачених коштів з урахуванням збільшення ціни на товар, що визначена договором та додатковою угодою в межах + 10%, як зазначає Відповідач 1 у поданому відзиві. Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.
Відповідач-2 відзив на позов не надав.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач-2 відзив на позов не подав, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.
22.06.2026 суд постановив із занесенням до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.07.20216, 09:00.
В судове засідання 08.07.2026 прибув прокурор.
У судовому засіданні 08.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
На веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» 18.04.2023 Комунального підприємства Ічнянської міської ради “Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства” розміщено оголошення про проведення закупівлі у формі відкритих торгів на предмет «Cуміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І - «АСГ.ДР.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011», бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019» за кодом ДК 021:2015:44110000-4: Конструкційні матеріали (UA-2023-04-18-004725-a) щодо закупівлі: суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої, тип Б, марка І – «АСГ.ДР.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011» (далі – суміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста), у кількості 430 тонни; бітуму нафтового дорожнього БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 (далі – бітум нафтовий дорожній), у кількості 14 тонни, очікуваною вартістю 2 400 000 грн. з ПДВ та строком поставки до 31.10.2023.
Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2023-04-18-004725-а від 26.04.2023 єдиним учасником процедури закупівлі було Приватне підприємство “РЕМДОР-БУД” з остаточною ціновою пропозицією 1 996 800,00 грн, який і став переможцем торгів.
10.05.2023 року між Комунальним підприємством Ічнянської міської ради “Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства” (замовник) та Приватним підприємством “РЕМДОР-БУД” (виконавець) укладено Договір про закупівлю товару №1 (далі – Договір).
Згідно з пунктами 1.2 Договору Постачальник зобов`язується до 31.10.2023 поставити Замовникові Товар, зазначений в п. 1.3 Договору та Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити Товар.
Відповідно до 1.3 та п.1.4 Договору найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість Товару, а саме: Конструкційні матеріали за кодом ДК 021:2015:44110000-4: Cуміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 у кількості 430 т, бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 у кількості 14 т.
Відповідно до п. 3.1 Договору ціна за одиницю товару зазначається в Специфікації.
Ціна Договору становить 1996800,00 грн, у т.ч. ПДВ 332800,00 грн.(п.3.2 Договору).
У Специфікації, що міститься у Додатку № 1 до договору, ціна 1 т Cуміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої, типу Б, марки І - «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 становить 3 960 грн. з ПДВ; ціна 1 т бітуму нафтового дорожнього БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 – 21 000 грн. з ПДВ.
Загальна вартість суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої, типу Б, марки І - «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 у кількості 430 т, становить 1 702 800 грн. з ПДВ; бітуму нафтового дорожнього БНД 70/100 - ДСТУ 4044:2019 у кількості 14 т – 294000,00грн. з ПДВ, що разом становить 1996800,00 грн. з ПДВ.
Джерело фінансування 100 відсотків – кошти міського бюджету (п.3.3 Договору).
Розділом 5 Договору сторони узгодили поставку товару – FCA(Інкотермс 2020) - Постачальник вважається таким, який здійснив поставку товару, коли завантажить товар в транспортний засіб замовника на своєму підприємстві. Поставка товару постачальником здійснюється на умовах самовивозу замовником із заводу постачальника, що знаходиться в межах м. Ічня Прилуцького району Чернігівської області до 60км.
Строк поставки Товару: з дати укладання договору по 31.10.2023, окремими партіями, протягом 1 (одного) дня від одержання Постачальником заявки Замовника (п.5.2 Договору).
Разом з товаром постачальник зобов`язаний надати Замовнику такі документи: рахунок на оплату, видаткову накладну, протокол випробувань, паспорт якості (п. 5.2 Договору).
Строк дії договору визначено до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань (п. 10.1 Договору).
Пунктом 12.1 Договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків у тому числі, погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
Згідно п. 10.4 умови даного Договору можуть бути змінені та/або доповнені відповідно до вимог чинного законодавства України.
Додатковою угодою № 1 від 09.06.2023 внесено зміни до істотних умов договору, шляхом зміни ціни та кількості товару, а саме: суміш асфальтобетонна гарячої дрібнозернистої, у кількості 112,99 тонни за ціною 3 960 грн/т з ПДВ, що складає 447 440,40 грн. з ПДВ (ціною, що була передбачена Договором № 1 від 10.05.2023) та у кількості 246,149 тонни за ціною 5 100 грн/т з ПДВ (+ 28,78 %), що складає 1 255 359,90 грн з ПДВ; бітум нафтовий дорожній, у кількості 4,12 тонни за ціною 21 000 грн/т з ПДВ, що складає 86 520 грн. з ПДВ (ціною, що була передбачена Договором № 1 від 10.05.2023) та у кількості 7,35743617 тонни за ціною 28 200 грн/т з ПДВ (+ 34,28 %), що складає 207 479,70 грн з ПДВ.
У подальшому, сторони підписали Додаткову угоду № 2 від 06.09.2023, якою внесено зміни до істотних умов договору, шляхом зміни кількості товару, який підлягав поставці за ціною, яку визначено Додатковою угодою № 1 від 09.06.2023, а саме: суміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, у кількості 112,99 тонни за ціною 3 960 грн/т з ПДВ, що складає 447 440,40 грн. з ПДВ (ціною, що була передбачена Договором № 1 від 10.05.2023) та у кількості 266,207 тонни за ціною 5 100 грн/т з ПДВ, що складає 1 357 653,60 грн з ПДВ; бітум нафтовий дорожній, у кількості 4,12 тонни за ціною 21 000 грн/т з ПДВ, що складає 86 520 грн. з ПДВ (ціною, що була передбачена Договором № 1 від 10.05.2023) та у кількості 3,73 тонни за ціною 28 200 грн/т з ПДВ, що складає 105 186 грн з ПДВ.
На виконання умов договору ПП «Ремдор-Буд» надало КП «Ічнянське ВУЖКГ» наступні видаткові накладні на оплату товару - суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої:
1. Видаткова накладна № РН-0000026 від 19.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,35 тонни, вартістю 40 986 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1574 від 29.05.2023.
2. Видаткова накладна № РН-0000025 від 20.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1575 від 29.05.2023.
3. Видаткова накладна № РН-0000027 від 22.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,58 тонни, вартістю 81 496,80 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1576 від 29.05.2023.
4. Видаткова накладна № РН-0000030 від 29.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,67 тонни, вартістю 81 853,20 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1603 від 05.06.2023.
5. Видаткова накладна № РН-0000029 від 31.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,66 тонни, вартістю 81 813,60 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 1602 від 05.06.2023.
6. Видаткова накладна № РН-0000033 від 01.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,11 тонни, вартістю 79 635,60 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1620 від 12.06.2023.
7. Видаткова накладна № РН-0000035 від 0 9.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,4 тонни, вартістю 104 040 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1636 від 16.06.2023;
8. Видаткова накладна № РН-0000036 від 10.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,31 тонни, вартістю 52 581 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1637 від 16.06.2023;
9. Видаткова накладна № РН-0000037 від 14.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 20,6 тонни вартістю 105 060 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1638 від 16.06.2023;
10. Видаткова накладна № РН-0000040 від 15.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,3 тонни, вартістю 52 530 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1639 від 16.06.2023;
11. Видаткова накладна № РН-0000043 від 22.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,31 тонни, вартістю 52 581 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1661 від 16.06.2023;
12. Видаткова накладна № РН-0000044 від 04.07.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,63 тонни вартістю 54 213 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1665 від 07.07.2023;
13. Видаткова накладна № РН-0000045 від 05.07.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,2 тонни, вартістю 52 020 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1666 від 07.07.2023;
14. Видаткова накладна № РН-0000051 від 21.07.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,3 тонни, вартістю 52 530 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1696 від 28.07.2023;
15. Видаткова накладна № РН-0000054 від 04.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 21,01 тонни, вартістю 107 151 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1710 від 16.08.2023;
16. Видаткова накладна № РН-0000055 від 04.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 42,99 тонни, вартістю 219 249 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1711 від 16.08.2023;
17. Видаткова накладна № РН-0000056 від 07.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 31,95 тонни, вартістю 162 945 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1712 від 16.08.2023;
18. Видаткова накладна № РН-0000059 від 08.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,5 тонни, вартістю 53 550 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1713 від 16.08.2023;
19. Видаткова накладна № РН-0000062 від 10.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,53 тонни, вартістю 53 703 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1714 від 16.08.2023;
20. Видаткова накладна № РН-0000066 від 17.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,74 тонни, вартістю 54 774 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1754 від 24.08.2023;
21. Видаткова накладна № РН-0000068 від 18.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,68 тонни, вартістю 54 468 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1753 від 24.08.2023;
22. Видаткова накладна № РН-0000071 від 25.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 4,699 тонни, вартістю 23 964,90 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1771 від 05.09.2023;
23. Видаткова накладна № РН-0000072 від 06.09.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 10,56 тонни, вартістю 53 856 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1781 від 13.09.2023;
24. Видаткова накладна № РН-0000087 від 09.09.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 9,497 тонни, вартістю 48 437,70 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1782 від 13.09.2023.
Сторонами підписано видаткові накладні на товар - суміш асфальтобетонну гарячу дрібнозернисту загальним обсягом 379,196 тонни, за який комунальним підприємством перераховано ПП «Ремдор-Буд» бюджетні кошти у сумі 1 805 094 грн.
Окрім того, ПП «Ремдор-Буд» надало КП «Ічнянське ВУЖКГ» видаткові накладні на оплату товару – бітуму нафтового дорожнього: 
1. Видаткова накладна № РН-0000028 від 19.05.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 1,92 тонни, вартістю 40 320 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1573 від 29.05.2023;
2. Видаткова накладна № РН-0000031 від 01.06.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 2,2 тонни, вартістю 46 200 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1601 від 05.06.2023;
3. Видаткова накладна № РН-0000057 від 04.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 1,2 тонни, вартістю 33 840 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1712 від 16.08.2023;
4. Видаткова накладна № РН-0000058 від 07.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 1,17 тони, вартістю 32 994 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1716 від 16.08.2023;
5. Видаткова накладна № РН-0000063 від 10.08.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 0,86 тонни, вартістю 24 252 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1717 від 16.08.2023;
6. Видаткова накладна № РН-0000073 від 06.09.2023, згідно якої КП «Ічнянське ВУЖКГ» отримано товар у кількості 0,5 тонни, вартістю 14 100 грн., який оплачено замовником у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1780 від 13.09.2023.
На виконання умов Договору № 1 від 10.05.2023, сторонами підписано видаткові накладні на товар – бітум нафтовий дорожній, загальним обсягом 7,85 тонни, за який комунальним підприємством перераховано ПП «Ремдор-Буд» бюджетні кошти у сумі 191 706 грн.
За твердженням прокурора, за Договором № 1 від 10.05.2023, з урахуванням цін встановлених оскаржуваними додатковими угодами, ПП «Ремдор-Буд» поставило комунальному підприємству: 379,196 т суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої, вартість поставленого товару за первісною ціною в основному договорі (3 960 грн/т з ПДВ) становить 1 501 616,16 грн (379,196 т х 3 960 грн/т); 7,85 т бітуму нафтового дорожнього, а отже вартість поставленого товару за первісною ціною в основному договорі (21 000 грн/т з ПДВ) становить 164 850 грн (379,196 т х 3 960 грн/т). Проте, замовник за вказаний обсяг товару сплатив 1 805 094 грн (суміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста) та 191 706 грн (бітум нафтовий дорожній). Кошти в сумі 330 333,84 грн ((1 805 094 грн – 1 501 616,16 грн) + (191 706 грн - 164 850 грн)) є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем-1, внаслідок укладення з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» оскаржуваних додаткових угод, у зв`язку із чим в разі визнання судом недійсними спірних додаткових угод, ПП «Ремдор-Буд» зобов`язано їх повернути до місцевого бюджету Ічнянської міської територіальної громади.
Підстави представництва прокурором інтересів держави.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частиною 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частиною 3 статі 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи значення поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Законом України "Про прокуратуру" визначені правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" містить, зокрема, такі норми:
1. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
3. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
4. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України “Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
При цьому невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
У цій справі Прилуцькою окружною прокуратурою подано позов в особі Ічнянської міської ради в зв`язку з невиконанням останнім обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Ічнянської міської ради Чернігівської області орган місцевого самоврядування.
Виходячи з приписів ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі" до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема, органи місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з частиною 3 статті 16 цього Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно до статті 181 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Статтею 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін та передбачено здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.
Згідно із частинами 1, 3 та 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) юридичних осіб, що перебувають у комунальній власності, і створювати для цього відповідні органи і служби. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Виходячи з приписів ч.1, 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі №904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
Згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Відповідно до п. 1.3., 1.6., 3.2., 3.3., 5.1. Статуту Комунального підприємства Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства Ічнянської міської ради, затвердженого рішенням 25 сесії Ічнянської міської ради 8 скликання від 17.02.2023 №689-VII, власником та засновником Підприємства є територіальна громада міста Ічня в особі Ічнянської міської ради. Підприємство є юридичною особою. Підприємство створене на базі відокремленої частини комунальної власності Ічнянської міської ради та закріплене за комунальним підприємством на праві повного господарського відання. Джерелом формування майна підприємства є, зокрема, дотації з бюджету. Вищий орган управління Підприємства - Ічнянська міська рада.
За висновками КГС ВС, викладеними у підпункті 6.45 постанови від 16.05.2021 у справі № 910/11847/19, правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями БК України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі Порядок).
Відповідно до статті 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Пунктом 18 частини першої статті 2 БК України передбачено, що головні розпорядники бюджетних коштів бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.
Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (абзац третій пункту 7 Порядку).
Поняття та функції розпорядників бюджетних коштів визначені підпунктом 47 статті 2 БК України, згідно з яким розпорядник бюджетних коштів бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (підпункт 6.20) та від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 (підпункт 6.22)).
Бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження. Бюджетне зобов`язання будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетне призначення повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування (пункти 6, 7 та 8 частини першої статті 2 БК країни).
Отже, відповідач-2 Комунальне підприємство Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства Ічнянської міської ради у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі електричної енергії за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня (висновки КГС ВС, викладені у підпункті 6.49 постанови від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19).
Відповідно до листа КП «Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства» Ічнянської міської ради №280 від 29.12.2025, джерелами фінансування закупівлі товару за договором №1 від 10.05.2023 є кошти місцевого бюджету. 
Отже, суд доходить висновку, що фінансування закупівлі товару за договором №1 від 10.05.2023 здійснювалось, в тому числі, за рахунок коштів місцевого бюджету.
Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор визначив орган, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах Ічнянську міську раду.
Як встановлено судом, в обґрунтування підстав для звернення з цим позовом в особі Ічнянської міської ради, прокурор посилається на укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 оспорюваних додаткових угод всупереч вимог чинного законодавства, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу поставки товару. За доводами прокурора, укладенням додаткових угод до Договору порушено матеріальні інтереси органу місцевого самоврядування, оскільки з урахуванням оспорюваних додаткових угод допущено нераціональне втрачання бюджетних коштів.
Оскільки власником та засновником Комунального підприємства Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства Ічнянської міської ради є територіальна громада міста Ічня в особі Ічнянської міської ради, що контролює діяльність такого Підприємства, є розпорядником бюджетних коштів та зобов`язана контролювати законність та ефективність використання коштів за договорами про закупівлю товарів, тому Ічнянська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням бюджетних коштів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 09.08.2023 у справі №924/1283/21 підтримав правову позицію щодо необхідності стягнення коштів у вказаних правових відносинах на користь органу місцевого самоврядування (як уповноваженого органу на вжиття заходів представницького характеру), незважаючи на те, що останній стороною правочину не був.
Прокурор звертався до Ічнянської міської ради з повідомленням про те, що внаслідок укладення спірних додаткових угод було порушено норми ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» та просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень, зокрема, щодо оскарження у судовому порядку додаткових угод та стягнення до бюджету безпідставно сплачених коштів (лист від 30.01.2026 та від 20.03.2026 №54-11537-25).
Ічнянська міська рада у листі від 26.03.2026 зазначила, що заходи щодо визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів внаслідок їх укладення, у тому числі, у судовому порядку, не вживалися, подання такого позову не планується, оскільки це є втручанням у внутрішньогосподарську діяльність комунального підприємства.
З наведеного слідує нездійснення компетентним органом у спірних правовідносинах жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом та свідчать про вияв пасивної поведінки уповноваженого суб`єкта після отримання повідомлення прокурора про порушення інтересів держави та необхідності захисту цих інтересів, а відтак і про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави.
При цьому суд зазначає, що Закон України «Про прокуратуру» не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18.
Листом від 24.04.23026 №54-73-2991вих-26 54-11537-25 прокурор у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Ічнянської міської ради до ПП «Ремдор-Буд» та КП «Ічнянське ВУЖКГ» Ічнянської міської ради про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів у сумі 330 333,84 грн.
За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Ічнянської міської ради Чернігівської області як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду.
При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем-1 безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача-1 зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Щодо визнання недійсними додаткових угод.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Виключні випадки зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань наведені у ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону.
Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.
До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
З урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.
Таку ж позицію викладено у постанові Велика Палата Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Як встановив суд, відповідачі уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».
Так, відповідно до п. 1.4. Договору кількість товару - Cуміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 - 430 т, бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 - 14 т.
Відповідно до Специфікації (додаток №1 до Договору) ціна Cуміші асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 - 3690,00 грн за тонну. Ціна бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 - 21000,00 грн за тонну.
Водночас згідно з Додатковою угодою №1 від 09.06.2023 кількість товару - Cуміш асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 - зменшена до 359,139 тонн, а кількість бітуму нафтового дорожнього БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 – до 11,47743617 тонн. Ціна за 1 тонну суміші встановлена 3960 грн – для кількості 112,99 тонн, а для кількості 246,149 тонн – по 5100 грн за тонну, з ПДВ. Ціна за 1 тонну бітуму вставлена по 21000,00 грн - для кількості 4,12 тонн, та по 28200,00 - для кількості 7,35743617 т. 
Умовами додаткової угоди №1 фактично ціну 1 т суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої збільшено з 3 960 грн/т з ПДВ до 5 100 грн/т з ПДВ, що складає +28,78 %, а кількість товару змінено із 430 т до 359,139 т, або на 16,47%. Ціну 1 т бітуму нафтового дорожнього збільшено з 21 000 грн/т з ПДВ до 28 200 грн/т з ПДВ, що складає + 34,28 %; кількість товару змінено із 14 т до 11,47743617 т, або на 18,01 %.
Додатковою угодою №2 від 06.09.2023 кількість суміші асфальтобетонна гаряча дрібнозерниста, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 - змінено до 379,197 тон, а кількість бітуму нафтового дорожнього БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 - до 7,85 тон. Ціна за 1 тонну суміші встановлена 3960 грн – для кількості 112,99 т, а для кількості 266,207 т – по 5100 грн за т, з ПДВ. Ціна за 1 т бітуму встановлено по 21000,00 грн - для кількості 4,12 т, та по 28200,00 - для кількості 3,73 т.
Умовами додаткової угоди №2 сторони встановили ціну 1 т суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої у сумі 5 100 грн/т з ПДВ (+28,78 % від ціни встановленої договором); кількість товару змінили із 430 т до 379,197 т, або на 11,81 %. А ціну 1 т бітуму нафтового дорожнього у сумі 28 200 грн/т з ПДВ (+34,28 % від ціни встановленої договором), а кількість товару змінили із 14 т до 7,85 т, або на 43,93 %.
Необхідність укладення оспорюваних Додаткових угод №1 та №2 до Договору обґрунтовано відповідачем-1 підвищенням ціни на ринку, у підтвердження чого надано висновок ЧН-236 від 09.06.2023 Чернігівської торгово-промислової палати.
Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.
Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).
В експертному висновку ЧН-236 від 09.06.2023 Чернігівської торгово-промислової палати, який був підставою для укладення Додаткової угоди №1, вказано середньоринкові ціни товару станом на 08.05.2023: суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої - 3960,00 грн/т, а станом на 08.06.2023 – 5124,00 грн/т, а бітуму станом на 08.05.2023 - 22570,00 грн/т, станом на 08.06.2023 – 30467,00 грн/т.
Проте вказаний експертний висновок не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на товар (суміш та бітум) на ринку та не може бути розцінений, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до Договору, оскільки за своїм змістом є лише документом фактографічно-інформаційного характеру та не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на вказані товари у порівняні з датою укладення Договору (10.05.2023), моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару (09.06.2026).
Відповідно до додаткової угоди №2 ціна за товар збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо їх застосування.
Разом з тим суд зауважує, що фактично в експертному висновку, який носить фактографічно-інформаційний характер, періоди не відповідають ні даті укладення Договору, ні даті, з якої збільшується ціна.
Ціну товару на ринку необхідно порівнювати за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не на вибіркові дати в різних розрахункових періодах.
Отже, внесення змін до Договору №1 від 10.05.2023 відбулося без документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (отримання пропозиції про її укладення).
Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи викладене вище, суд, встановивши наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод №1 та №2 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, шо спірні додаткові угоди №1 та №2 суперечать наведеним вище положенням ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.
Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 330 333,84 грн.
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначав, що ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Системний аналіз положень статей 11, 177, 202, 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Оскільки додаткові угоди №1 та №2 є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між відповідачами щодо ціни товару поставленого за Договором, мали регулюватись додатком №1 Спеціфікація, підписаним сторонами при укладенні зазначеного договору, згідно з якою ціна за одиницю товару становила: суміші асфальтобетонної гарячої дрібнозернистої, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 - 3690,00 грн за тонну. Ціна бітум нафтового дорожнього БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 - 21000,00 грн за тонну.
Судом встановлено, що згідно із зазначеними вище видатковими накладними  за Договором №1 у період  червень-вересень 2023 року відповідач-1 поставив відповідачу-2 суміш асфальтобетонну гарячу дрібнозернисту, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 за завищеною ціною в кількості 266,207 грн на суму 1357 653,6 грн та бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 у період серпень-вересень 2023 року в кількості 3,73 грн на суму 105 186 грн з ПДВ. Товар оплачений відповідачем-2, відповідно, в сумі 1357 653,6 грн та 105 186 грн з ПДВ згідно з платіжними інструкціями, за рахунок коштів місцевого бюджету.
Враховуючи ціну, обумовлену відповідачем-1 та відповідачем-2 в Договорі №1, останній повинен був сплатити відповідачу-1 за фактично отриману суміш асфальтобетонну гарячу дрібнозернисту, тип Б, марка І – «АСГ.Др.Щ.Б.НП.І.БНД 70/100 – ДСТУ Б В.2.7-119:2011 в кількості 266,207 т – 1054175,76 грн та за бітум нафтовий дорожній БНД 70/100 – ДСТУ 4044:2019 за фактично поставлену кількість 3,73т – 78330 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 330333,84 грн (з яких 303 477,84 грн за постачання суміші та 26 856 грн - за постачання бітуму) з ПДВ.
Таким чином, грошові кошти в сумі 330333,84 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх до місцевого бюджету Ічнянської міської об`єднаної територіальної громади, з якого здійснювалось фінансування спірної закупівлі, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
При цьому доводи відповідача-1 про те, що приписи ст. 1212 ЦК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи їх договірний характер, спростовуються вищенаведеними висновками суду.
Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 922/2321/22 дійшла висновку, що кошти, надміру сплачені за недійсними додатковими угодами про збільшення ціни одиниці товару за договором закупівлі, є безпідставно набутим майном та підлягають стягненню з відповідача згідно приписів ст. ст. 216, 1212 ЦК України.
Твердження Відповідача-1 є безпідставними про необхідність зменшення розміру позовних вимог на суму 163 687,22 грн., оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 чітко та однозначно виснувала, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Суд зазначає, що у даному випадку визнання недійсними спірних додаткових угод має наслідком повернення безпідставно сплачених коштів саме до місцевого бюджету, чим буде відновлене порушене право Ічнянської міської об`єднаної територіальної громади в особі позивача, який є розпорядником таких коштів.
Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів у рівних частинах.
Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 09.06.2023 до Договору про закупівлю товару № 1 від 10.05.2023, укладену між Комунальним підприємством Ічнянської міської ради «Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства» (код ЄДРПОУ 03357895) та Приватним підприємством «Ремдор-Буд» (код ЄДРПОУ 34464368).
3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 06.09.2023 до Договору про закупівлю товару № 1 від 10.05.2023, укладену між Комунальним підприємством Ічнянської міської ради «Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства» (код ЄДРПОУ 03357895) та Приватним підприємством «Ремдор-Буд» (код ЄДРПОУ 34464368).
4. Стягнути з Приватного підприємства «Ремдор-Буд» (код ЄДРПОУ 34464368, вул. Сагайдачного Гетьмана, буд. 126 В, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) до місцевого бюджету Ічнянської міської територіальної громади (отримувач: ГУК у Чернігівській області/тг м.Ічня/24060300, код ЄДРПОУ 37972475; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA468999980314090544000025669) грошові кошти в сумі 330 333,84 грн. 5. Стягнути з Приватного підприємства «Ремдор-Буд» (код ЄДРПОУ 34464368, вул. Сагайдачного Гетьмана, буд. 126 В, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500)  на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, отримувач Чернігівська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ – 02910114; банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача – UA248201720343140001000006008) судовий збір в сумі 4644,41 грн.
6. Стягнути з Комунального підприємства Ічнянської міської ради “Ічнянське виробниче управління житлово-комунального господарства” (код ЄДРПОУ 03357895, вул. Свято-Преображенська, буд. 12а, м. Ічня, Прилуцький район, Чернігівська область, 16700) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, отримувач Чернігівська обласна прокуратура; код ЄДРПОУ – 02910114; банк отримувача – Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача – UA248201720343140001000006008) судовий збір в сумі 4644,41 грн.
7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк та в порядку, встановлені ст.256, ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 17.07.2026.

Суддя М.В. Фесюра

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua