Справа № 750/686/26
Провадження № 2/682/1016/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кашуби М.О.,
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мещанінова А.М.,
представника третьої особи
Міністерства оборони України - Балтака Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Міністерство оборони України,
в с т а н о в и в:
19.01.2026 р ОСОБА_1 звернулася в Деснянський районний суд Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Деснянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2026 р цивільна справа №750/686/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передана для розгляду за підсудністю Славутському міськрайонному суду Хмельницької області.
Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року цивільна справа №750/686/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передана для розгляду за підсудністю до Деснянського районного суду Чернігівської області.
Ухвалою судді Деснянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2026 р позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишена без руху та позивачці наданий трьохденний строк для усунення виявлених недоліків та уточнення змісту позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.03.2026 р на виконання ухвали суду від 18 березня 2026 року ОСОБА_1 подала до Деснянського районного суду Чернігівської області уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій виключила з числа відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Деснянського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2026 р цивільна справа №750/686/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передана для розгляду за підсудністю Славутському міськрайонному суду Хмельницької області.
24.04.2026 р цивільна справа №750/686/26 надійшла до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області та в порядку автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Зеленській В.І.
Ухвалою від 27 квітня 2026 р позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу прийнята до розгляду Славутським міськрайонним судом, у справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.
На стадії підготовчого провадження 25.05.2026 р до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов відзив на позовну заяву представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Мещанінова А.М. з доказами на заперечення позовних вимог.
29.05.2026 р до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява представника позивачки адвоката Кашуби М.О. подав позовну заяву про уточнення позовних вимог, в якій в інтересах ОСОБА_1 заявив позовні вимоги до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визначив статус учасника процесу Міністерства оборони України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, тобто фактично відмовившись від позовних вимог до Міністерства оборони України.
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Міністерства оборони України, прийнята судом до розгляду, закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.
В ході судового розгляду у вступному слові позивачка ОСОБА_1 пояснила, що з 2007 року вона проживала разом з ОСОБА_3 , як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу в її будинку в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька ОСОБА_5 . За період спільного проживання з ОСОБА_3 спільного майна вони не придбали, але проживали в її будинку, вели спільне господарство, робили ремонти, спільно купили телевізор, холодильник. ОСОБА_3 періодами не працював, не надавав коштів на утримання сім`ї, тому у 2019 році вона зверталася в суд із заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 в її користь на утримання неповнолітніх дітей. У 2023 році ОСОБА_3 був мобілізований у зв`язку з військовою агресією росії. 15 березня 2024 р під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії рф ОСОБА_3 отримав вибухову травму: вогнепальне осколкове поранення обох стоп, перелом кісток лівої стопи. Після стаціонарного лікування ОСОБА_3 отримав відпустку для лікування після поранення на 30 календарних днів і проводив відпустку за місцем їх спільного проживання в АДРЕСА_1 . Але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер вдома за наслідками отриманого поранення. У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 та відсутністю державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вона не може підтвердити статус члена сім`ї загиблого (померлого) захисника з метою реалізації права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або такої, що настала в період проходження ним військової служби, передбаченої пп.1 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ч. 4 ст. 16-1 цього Закону та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", а також реалізувати інші права на виплати і пільги членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, в тому числі і права спадкоємця.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Мещанінов А.М. у відзиві на позов та в судовому засіданні заперечили проти позову і у вступному слові пояснили, що на момент мобілізації та загибелі ОСОБА_3 не проживав разом із заявницею ОСОБА_1 . ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 у своєї сестри - ОСОБА_6 . Фактичні сімейні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були припинені ще у 2019 році, після звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про стягнення аліментів, на підставі якої 23.12.2019 року був виданий судовий наказ у справі № 750/13570/2019 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її користь на утримання спільної дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . У заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 вказала місце фактичного проживання боржника ОСОБА_3 як невідоме та вказала місце його реєстрації: АДРЕСА_3 . Отже твердження позивачки про спільне постійне проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 у період з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, власними процесуальними діями позивачки та відомостями, які вона особисто повідомляла суду раніше. Вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки прямо суперечить нинішній позиції позивачки про безперервне спільне проживання однією сім`єю протягом багатьох років. Заява до суду про видачу наказу про стягнення аліментів на дитину фактично підтверджує відсутність спільного проживання та спільного ведення господарства між позивачкою та ОСОБА_3 , а також ставить під сумнів достовірність її теперішніх тверджень щодо існування між ними фактичних шлюбних відносин у період, на який вона посилається у даній справі. Крім цього, наведені суперечності свідчать про непослідовність позиції позивачки та потребують критичної оцінки судом з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України. У 2018 ОСОБА_1 самостійно уклала з банком АТ «Ідея Банк» кредитний договір та отримала кредит у сумі понад 18000,00 грн, який використовувала на власні потреби. У цьому зобов`язанні ОСОБА_3 (загиблий) участі не брав, поручителем чи співпозичальником не виступав, кошти не використовувалися на спільні цілі. Це свідчить про відсутність між позивачкою та ОСОБА_3 спільного бюджету та взаємних фінансових прав і обов`язків, притаманних подружжю. Щодо ведення спільного побуту, на що вказує ОСОБА_1 , то з 2007 року по 26.08.2024 року ніякого спільного майна вони не набули, спільного господарства не вели, не мали спільного бюджету, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів спільних витрат, рахунків, договорів, майнових прав тощо. ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з загиблим ОСОБА_3 , факту ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, спільного утримання житла тощо.З наведених підстав, просять відмовити у задоволенні позову.
У письмових запереченнях проти позову та у вступному слові в судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерства оборони України - Балтак Д.О. просить відмовити в задоволенні позову, так як вважає, що вимоги позивачки про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав, а лише підставою для вирішення відповідної матеріально-правової вимоги, яка у позовній заяві відсутня. Міністерство оборони України визнало право матері загиблого ОСОБА_3 та його двох неповнолітніх дітей на отримання допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та прийняло рішення про виплату такої допомоги по 1/3 кожному . Позивачка фактично бажає зменшити частку кожного з отримувачів допомоги, в тому числі і частку малолітніх дітей, що суперечитиме їх інтересам. Разом з тим спору з Міністерством оборони України про призначення і виплату одноразової допомоги позивачі у зв`язку із смертю ОСОБА_3 немає, вимоги майнового характеру до МО України ОСОБА_1 не заявляє. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого (непозовного) провадження. З огляду на викладене просить врахувати правовий висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц про те, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В межах судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Чернігів; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-14, 15).
ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.169). Шлюб припинений у зв`язку із смертю ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 39).
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в селі Дяків Славутського району Хмельницької області (а.с.17-19).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 записані батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.20, 23).
Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22, 24).
На наданих позивачкою фотознімках має місце зображення двох дорослих та двох неповнолітніх дітей: хлопчика і дівчинки (а.с.38). Учасники не заперечили, що на фотознімках міститься зображення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
23 грудня 2019 року Деснянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ № 750/13570/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (а.с.95). Означений наказ перебував на примусовому виконанні в органі ДВС (а.с.99).
У заяві до суду від 27.11.2019 р про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_9 вказала місце реєстрації боржника ОСОБА_3 - с. Дяків Славутського району Хмельницької області, а також що місце проживання боржника невідоме (а.с.94).
З Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що у період з 16.03.2020 р по 2025 р на примусовому виконанні у органу ДВС перебували виконавчі провадження з участю боржника ОСОБА_1 та стягувачів ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів", АТ "КБ "Глобус" (а.с.100).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , відповідно до акту сусідів про спільне проживання осіб на день смерті від 04.09.2024 року, проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, разом виховували двох спільних дітей.
Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 періодично проживали разом в АДРЕСА_1 , мали двоє неповнолітніх дітей. ОСОБА_3 мав сумніви щодо свого батьківства відносно ОСОБА_5 . Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не складалися. ОСОБА_1 виганяла ОСОБА_3 з дому, вимагала від нього грошей, а сама зловживала алкогольними напоями, не займалась вихованням дітей.
Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , номер обслуги 2 кулеметного відділення кулеметного взводу, адреса задекларованого місця проживання: АДРЕСА_1 , дійсно в період з 16.01.2024 р по 15.03.2024 р брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Костянтинівка Донецької області, м. Часів Яр, Бахмутського району Донецької області (а.с.25, 26).
Солдат за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , 1969 року народження, 15 березня 2024 р одержав вибухову травму: вогнепальне осколкове поранення обох стоп; перелом кісток лівої стопи, за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язане з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, в засобах індивідуального захисту, поблизу н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області (а.с.27). 
У Рапорті про надання відпустки для лікування після поранення від 02.05.2024 р ОСОБА_3 вказав, що відпустку проводитиме за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35).
ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_3 помер в місті Чернігів Чернігівської області (а.с.29), причиною смерті ОСОБА_3 є вогнепальне осколкове поранення обох стоп (а.с.28, 31).
Позивачка ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_3 (а.с.30). 
Звертаючись з цим позовом ОСОБА_1 зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 необхідно для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції – на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
Ефективність обраного засобу юридичного захисту, з практичної та законодавчої точки зору є головним критерієм його обрання. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Як визначає Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 676/58/17-ц спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Як правило суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
Обрання конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).
Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Європейської конвенції про права людини. Так у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави – учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Зі змісту цих норм та висновків ЄСПЛ випливає загальне правило – ефективний спосіб захисту – такий, за умови застосування якого «один спір має вирішуватися судами лише один раз, по одному спору має прийматися лише одне судове рішення». Тобто після ухвалення остаточного судового рішення у справі відбувається повне відновлення порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивача. Якщо ж для такого відновлення може виникнути необхідність у повторному зверненні за судовим захистом, такий спосіб захисту визнати ефективним не можна.
У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З огляду на це Велика Палата Верховного Суду вважає, що задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження є помилковими. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав, а лише підставою для вирішення позову (відповідної матеріально-правової вимоги).
Позовна заява ОСОБА_1 взагалі не містить вимоги матеріально-правового характеру, тобто вимоги, за якою можливе застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин (у даному випадку ОСОБА_1 , яка вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей») і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною (Міністерством оборони України, яке таке право заперечує), внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
З досліджених судом доказів не представляється можливим зробити висновок про наявність матеріально-правового спору з відповідачкою ОСОБА_2 щодо призначення та виплати матеріальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відсутній такий спір і безпосередньо з Міністерством оборони України, на яке покладений обов`язок встановити наявність підстав для виплати , призначити і виплатити допомогу членам сім`ї загиблого.
Оскільки у позовній заяві фактично відсутній предмет позову – матеріально-правова вимога про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивачки, а встановлення юридичного факту, зокрема проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не може бути ефективним способом захисту прав позивача у справах позовного провадження, то у позові слід відмовити.
При цьому суд звертає увагу, на те, що він не дає оцінки доказам, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, тому що така оцінка можлива лише у межах вирішення відповідного матеріально-правового спору, за умови звернення позивачки із позовними вимогами, задоволення яких може ефективно захистити її право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Керуючись ст.ст. 4-13, 1 18, 263, 265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особи - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , з 2007 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Повний текст рішення складений 15 вересня 2026 р.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя      Зеленська В.І.