ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/1133/25 пров. № А/857/22106/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Григорук О.Б. 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення 24 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДСНС), у якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення у довідці від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №300/1091/23 розміру премії з 290% до 40%;
зобов`язати відповідача на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №300/1091/23 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023, у якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, вказати розмір премії 290% посадового окладу для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 позивачу пенсії.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі №300/1133/25 вказаний позов було задоволено повністю. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з відомістю нарахування та виплати грошового забезпечення начальника сектора в ГУ ДСНС встановлено премію за січень 2023 року в середньому розмірі 290% посадового окладу. Тому вказаний відповідачем у довідці від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 розмір премії у 40% не може вважатися середнім розміром, що фактично виплачено за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою та такий розмір належним чином не обґрунтований відповідачем як такий, який можливо застосувати для розрахунку середніх розмірів премії.
Таким чином, ГУ ДСНС протиправно в довідці від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 зазначило премію у розмірі 40%, замість визначеного в середніх розмірах 290%, що фактично виплачена за січень 2023 року за займаною (прирівняною) посадою відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 45.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Звертає увагу, що у спірних правовідносинах позивач прагне до примусового спонукання суб`єкта владних повноважень обчислити розмір власної пенсії, зокрема за 2023 рік, із грошового забезпечення діючого військовослужбовця Державної служби України з надзвичайних ситуацій (особи рядового і начальницького складу), котрі з 24.02.2022 особисто безпосередньо та безперервно під час дії правового режиму воєнного стану виконує обов`язок із захисту суверенітету України та збереження територіальної цілісності України. 
Окрім того наголошує, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом, оскільки довідка, яку він оскаржує, видана у липні 2023 року на виконання рішення суду, а з позовом про її оскарження позивач звернувся лише в лютому 2025 року.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №300/1091/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову ГУ ДСНС підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідки позивачу про розмір грошового забезпечення для перерахунку основного розміру пенсії із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, для визначення посадового окладу і окладу за спеціальним (військовим) званням. 
Зобов`язано ГУ ДСНС підготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із визначенням посадового окладу і окладу за спеціальним (військовим) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.02.2023. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення суду ГУ ДСНС видало довідку від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, у якій, серед іншого, премія визначена в розмірі 40% посадового окладу.
За результатом розгляду запиту позивача ГУ ДСНС відповіддю від 11.11.2024 №5404-8213/5412 повідомило, що згідно з відомістю нарахування та виплати грошового забезпечення начальника сектора в ГУ ДСНС було встановлено премію за січень 2023 року в середньому розмірі 290% посадового окладу.
Позивач вважає, що відповідач неправомірно зазначив у довідці про розмір грошового забезпечення відомості про премії у розмірі 40%, замість 290% посадового окладу, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому апеляційний суд зазначає, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.
Поважними ж причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Частинами першою, третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Необхідно підкреслити, що відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, на думку апеляційного суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Також суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що метою встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами є дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. 
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може обмежувати строк звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”.
Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушення її прав, свобод та інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, які виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
У контексті наведеного апеляційний суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що оскаржувана позивачем у цій справі довідка видана відповідачем 04.07.2023 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №300/1091/23.
Більше того, 22.09.2023 позивач звертався в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі наданої ГУ ДСНС довідки від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 01.02.2023 перерахунок пенсії на підставі наданої ГУ ДСНС довідки від 04.07.2023 №5401-5767/5412 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням проведених платежів.
Отже, ОСОБА_1 достеменно був обізнаний з такою довідкою та знав про її складники і лише 18.02.2025 звернувся з позовом до суду про її оскарження (а.с. 16).
Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Застосування до спірних правовідносин положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №510/1286/16-а та Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19.
Згідно із приписами пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні цього публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 319, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року у справі №300/1133/25 скасувати та адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар