ЄУН: 336/3795/26
Провадження №: 2/336/3276/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року         м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Савеленко О.А., за участі секретаря судового засідання Соколової А.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "ФК "Ейс" в особі директора Полякова О.В. звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №362362353 від 20.08.2020 в розмірі 15665,30 гривень, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 гривень та 7 000,00 гривень витрат на оплату правової допомоги. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №362362359 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до кредитного договору відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 3400,00 гривень. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту до 10150,00 грн.
28.11.2018 ТОВ ''Манівео швидка фінансова допомога'' (Клієнт) та ТОВ ''Таліон Плюс'' (Фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору Факторингу укладались додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну його дії. На виконання договору факторингу сторони підписали Реєстр прав вимоги №106 від 04.11.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 
05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, від ТОВ ''Таліон Плюс'' до ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' перейшло право вимоги до відповідача.
11.07.2025 ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' та позивач ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Відповідно до реєстру боржників б/н від 14.07.2025 за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 15665,30 гривень, суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.04.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ КБ «Приват Банк» докази у справі.
29.05.2026 від АТ КБ «Приват банк» надійшла витребувана інформація. 
10.06.2026 від представника відповідача – адвоката Скользнєвої В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон» є недоведеним, оскільки на момент укладання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р., та додаткових угод, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 не існувало жодних правовідносин, не було укладено жодних кредитних договорів, а отже право вимоги за договором №362362359 від 20.08.2020 р. не могло бути відступлено. Зазначає, що реєстри боржників складаються лише з трьох аркушів, у даних документах відсутні фрагменти тексту, інформація щодо відступлення права вимоги до відповідача за кредитним договором №362362359 від 20.08.2020 р. жодним чином не засвідчена підписами та печатками сторін, печатки з підписами сторін договору факторингу містяться на окремому аркуші. Також вказує на відсутність доказів оплати та зарахування плати за договором факторингу на рахунок клієнта. Ставить під сумнів право позивача вимагати стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, відповідач вважає, що відсотки нараховані понад строк користування кредитом, який згідно з умовами договору становить 30 днів. Надає власний розрахунок заборгованості, за яким заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 1143,32 грн. (10010,00 (тіло кредиту) +1328,32 (проценти за користування кредитом) – 10195,00 грн (оплата позичальника). Також відповідач зазначає про необґрунтованість вартості наданих адвокатом позивачу послуг на професійну правничу допомогу. Предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права. Крім цього, хочемо зазначити, що позовна заява є досить шаблонною з урахуванням кількості боржників за однаковими примірниками кредитного договору. Для цього адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини Отже, відшкодування заявлених представником Позивача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт. Зазначає, що 19.05.2026 між відповідачем та адвокатом Скользнєвою В.В. укладено договір про надання правничої допомоги за яким сплачено 8000,00 грн. Просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
11.06.2026 від представника позивача Сахарової О.І. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона наполягає на укладенні кредитного договору між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 та перерахуванні на її картковий рахунок грошових коштів. Вважає договір факторингу, який оспорює сторона відповідача, - укладеним, а перехід права вимоги – доведеним. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, зазначає, що підписуючи договір відповідач була ознайомлена з усіма його істотними умовами, в т.ч. з відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків. Вказує, що відсотки нараховувались за користування кредитом, а також за прострочення виконання зобов`язання. Вважає витрати на правничу обґрунтованими, оскільки у підтвердження їх понесення надано акт-прийому виконаних робіт. При цьому вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача завищеними та необґрунтованими, їх розмір встановлений довільно.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника відповідача- адвоката Скользнєвої В.В. вдруге надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її занятістю в іншій справі поза межами м.Запоріжжя. При цьому суд наголошує, що представником відповідача не зазначено доцільність такого відкладення, оскільки відзив на позовну заяву був наданий раніше. Також, 29.06.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути без її участі на підставі документів та відзиву на позовну заяву, поданих раніше до суду, технічну фіксацію – не здійснювати. 
Ураховуючи вищевикладені обставини, суд постановив розглянути справу на підставі доказів долучених до матеріалі справи, за відсутності сторін з урахуванням приписів ч. 3 ст. 223 ЦПК України. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.08.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_2 був укладений договір №362362359 у формі електронного документу та підписано за допомогою введення одноразового ідентифікатора Y346JRW9. 
Відповідно до умов договору товариство зобов`язується надати Позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 3400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1. договору). Кредит надається (договір укладається) строком на 30 днів з дати отримання Кредиту позичальником (п.1.2. договору). Сторони погодили порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, період дії Дисконтного та Базового періодів. У пункті 4.3. Договору, сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Додатком до договору є Графік платежів, який також погоджений та підписаний сторонами.
21.08.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 550,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
22.08.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 1200,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
23.08.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 300,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
26.08.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 350,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
01.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 250,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
02.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 550,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
03.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 2050,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
04.09.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 1500,00 грн. (п.1) та домовились викласти Графік розрахунків в новій редакції (п.2). Додатком до цієї додаткової угоди є Графік розрахунків.
12.10.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №362362359 від 20.08.2020, згідно з умовами якої сторони домовились надати позичальнику розстрочку у погашення заборгованості в сумі 7956,05 грн. на 70 днів (п.1). Загальна сума заборгованості, вказана в п.1 Додаткової угоди є фіксованою а будь-які нарахування по Договору призупиняються (п.2). Позичальник сплачує Товариству суму заборгованості, вказану у п.1 Додаткової угоди, частками в розмірі не менш ніж 20% від її загальної суми за погодженим графіком (п.3). При порушенні Позичальником графіку заборгованості, визначеного п.3 цієї Додаткової угоди, дана угода втрачає чинність з моменту її укладення, а Договір продовжує діяти без урахування її умов (п.5). 
Суд зауважує, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору та додаткових угод до нього.
Відповідно до платіжних доручень, наданих суду, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 на її банківську карту № НОМЕР_1 згідно з договором №362362359 від 20.08.2020 грошові кошти, а саме: 20.08.2020 – 3400,00 грн., 21.08.2020 – 550,00 грн., 22.08.2020 – 1200,00 грн., 23.08.2020 – 300,00 грн., 26.08.2020 – 350,00 грн., 01.09.2020 – 250,00 грн.,02.09.2020 – 550,00 грн., 03.09.2020 – 2050,00 грн.,04.09.2020 – 1500,00 грн. Загальна сума перерахований відповідачу грошових коштів становить 10150,00 грн.
Факт належності ОСОБА_1 зазначеної вище банківської карти та перерахування їй грошових коштів у вказаних розмірах також підтверджується довідками та інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме: листом №20.1.0.0.0/7-260511/70160-БТ від 20.05.2026 та виписками про рух коштів по картці за період з 20.08.2020 по 09.09.2020.
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором та додатковими угодами до нього. 
Заперечень щодо отримання кредитних коштів у вказаних розмірах на загальну суму 10150,00 грн. від відповідача не надходило.
Згідно із розрахунками заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Ейс» у ОСОБА_1 за період з 20.08.2020 по 08.12.2020 виникла заборгованість за кредитним договором №362362359 від 20.08.2020 в загальному розмірі 15665,30 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 7956,05 грн., прострочена заборгованість за процентами – 7709,25 грн.
28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з яким до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах. 28.11.2019 ТОВ ''Манівео швидка фінансова допомога'' та ТОВ ''Таліон Плюс'' уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ ''Манівео швидка фінансова допомога'' та ТОВ ''Таліон Плюс'' укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №106 від 04.11.2020 ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги за кредитним договором №362362359 від 20.08.2020 до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 7956,05 грн. 
05.08.2020 між ТОВ ''Таліон Плюс'' та ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' укладено договір факторингу № 05/0820-01 за умовами якого та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 від ТОВ ''Таліон Плюс'' до ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 7956,05 гривень. 
11.07.2025 ТОВ ''ФК ''Онлайн Фінанс'' та позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників бн від 14.07.2025 за договором факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15665,30 грн.
При вирішенні питання про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. 
Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив дій на погашення існуючої заборгованості. 
За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила.
Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, дійшов висновку відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором первісний кредитор виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Позивачем доведено та документально підтверджено ланцюг переходів права вимоги за кредитним договором до відповідача. Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 був неодноразово пролонгованим додатковими угодами, укладеними до нього. Перехід права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора був здійснений в момент підписання сторонами Реєстру прав вимоги №106 від 04.11.2020. Зазначений договір є чинним, суду не надано доказів його недійсності.
Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду за захистом свої порушених прав.
Щодо доводів сторони відповідача про незаконне нарахування відсотків поза межами кредитування.
У відзиві на позовну заяву, відсотки за користування кредитними коштами на думку відповідача нараховані поза визначеним кредитним договором строком, який становить 30 днів з дня укладення договору, тобто з 20.08.2020. 
За умовами кредитного договору №362362359 від 20.08.2020, кредит надається строком на 30 днів від дати його отримання позичальником (п.1.2.). 
З розрахунку, наданого позивачем встановлено, що відсотки за цей період нараховувались за відсотковою ставкою, погодженою сторонами. Ці відсотки є відсотками за користування кредитними коштами протягом строку, на який надано кредит.
Після спливу строку кредитування, відповідачем заборгованість за кредитним договором № 362362359 від 20.08.2020 погашено не було. Доказів погашення заборгованості суду не надано.
У пункті 4.3. кредитного договору, сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Тобто, сторони погодили, що після закінчення строку кредитування, нараховані відсотки є відсотками за невиконання зобов`язання, як це передбачено положеннями ст.625 ЦК України. Таким чином, нарахування відсотків поза межами строку кредитування є обґрунтованим, оскільки це передбачено умовами кредитного договору.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ ФК «Ейс» є обґрунтованими, законними та повністю доведеними матеріалами справи, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "ФК "Ейс" слід стягнути заборгованість за договором №362362359 від 20.08.2020 в сумі 15665,30 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7956,05 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 7709,25 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
До позову додано: довіреність, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду №25770906117 від 01.09.2025, акт прийому передачі наданих послуг від 29.12.2025 на загальну суму 7000,00 грн.
Представник позивача просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на надані послуги адвокатом розмірі 7000,00 грн.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що витрати на правничу допомогу є завищеними, неспівмірними зі складністю справи. 
Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Сторони погодили вартість правничої допомоги, загальний розмір становить 7000,00 грн.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, те що розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підлягає задоволенню частково на суму 3500,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 206, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд ,-
УХВАЛИВ: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №362362359 від 20.08.2020 в сумі 15665 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 30 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7956 гривень 05 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 7709 гривень 25 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. 
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Юрія Поправки, буд.6, каб.13. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    О.А. Савеленко

08.07.26