П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2026 року м. Київ

Справа №372/1472/25
Апеляційне провадження №22-ц/824/8953/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 а на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Кравченка М.В. 23 лютого 2026 року в м. Обухів,
за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального Міністерства юстиції України у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, 

В С Т А Н О В И В
Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2026 року  ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою на дії державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального Міністерства юстиції України, у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Орловської І.В. Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає в не скасуванні арешту з рахунку ОСОБА_1 IBAN № НОМЕР_1 в ПАТ «УКРСИББАНК».
- зобов`язати Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 IBAN № НОМЕР_1 в ПАТ «УКРСИББАНК».
- стягнути з Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 5 000 грн витрат на правову допомогу.
Скарга обґрунтована тим, що внаслідок неправомірних рішень державного виконавця під час виконання рішення Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/1472/25 ОСОБА_1 вважає, що накладення арешту на кошти, що становлять заробітну плату боржника, після здійснення утримань із неї за виконавчими документами, та понад установлений Законом України «Про виконавче провадження» розмір для відрахувань із заробітної плати становить надмірний тягар для боржника й порушення його прав на одержання винагороди за працю і на гідні умови життя, він звертався до державного виконавця, для врегулювання спору в позасудовому порядку, одна державним виконавцем не було вжито відповідних дій, щодо усунення порушень у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною скаргою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2026 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 вбачається, що боржник не позбавлений засобів для існування. Так постанова про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій № НОМЕР_4 від 18 квітня 2025 року боржник користуючись правом передбаченим п. 10-2 Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» щомісячно отримує кошти в розмірі двох мінімальних заробітних плат, що в свою чергу корелюється з усіма міжнародними конвенціями та законами України щодо права на існування. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що дії державного виконавця Орловської І.В. відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані на виконання рішення суду, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги.

Не погодився із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , його представником - адвокатом Власюком Д.В. подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконно.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що єдиним джерелом доходів та засобом для існування боржника є заробітна плата в Управлінні поліції охорони Київської області. 
Посилається на те, що працює в Управлінні поліції охорони Київської області та отримує заробітну плату шляхом її перерахування на рахунок відкритий у АТ «УКРСИББАНК», який має спеціальний режим та використовується боржником виключно для отримання заробітної плати.
Скаржник звертає увагу, що подавав заяви до Обухівського ВДВС від 13 січня 2026 року № 1, від 13 січня 2026 року про скасування арешту з зарплатного рахунку та врахування ухвали Обухівського районного суду від 10 червня 2025 року №372/6523/24 про зобов`язання зняти арешт з заробітної плати. 
Крім того, ОСОБА_1 до Обухівського ВДВС подано заяву від 16 січня 2026 року про скасування арешту з зарплатного рахунку, до якої додано виписку з рахунку в ПАТ «УКРСИББАНК» за період з 01 червня 2025 року по 12 січня 2026 року, однак відповіді на заяви ОСОБА_1 не надано.
Вказує, що звертався до ПАТ «УКРСИББАНК» з заявою від 02 лютого 2026 та письмовим зверненням від 02 лютого 2026 року № 1827/62-2-06 про зняття арешту з коштів заробітної плати, проте листом від 04 лютого 2026 року №11/2987 відмовлено в задоволенні заяви від 02 лютого 2026 року № 1827/62-2-06.
Крім того,в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебувають виконавчі провадження НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 з виконання виконавчого листа Обухівського районного суд № 229/5242/24 від 12 грудня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 розмірі 30 000 доларів США, та проценти 10 000 доларів США процентів, що на дату подачі позову становило 410 291 грн, 7 570 грн. судового збору 10 000 грн витрат на правову допомогу. 
Зазначено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. від 11 лютого 2025 року ВП № НОМЕР_5 звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони в Київській області в розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 831 182 грн 70 коп. Постановою приватного виконавця Голяченко І.П. від 06 березня 2025 року № НОМЕР_5 знятий арешт з рахунку ОСОБА_1 в АТ «УКРСИББАНК».
Вважає, що звернення стягнення на заробітну плату має відбуватись шляхом прийняття державним виконавцем постанови про звернення на заробітну плату та її направлення для виконання до Управління поліції охорони Київської області.
Посилається на те, що накладення арешту на кошти, що становлять заробітну плату боржника, після здійснення утримань із неї за виконавчими документами, та понад установлений Законом України «Про виконавче провадження» розмір для відрахувань із заробітної плати становить надмірний тягар для боржника й порушення його прав на одержання винагороди за працю і на гідні умови життя.
Окрім цього, зазначає, що вартість витрат на правову допомогу в Київському апеляційному суді становлять 5 000 грн.
На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким скаргу на бездіяльність державного виконавця задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку визначеному процесуальним законом, причини неявки суду не повідомили. А тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб. 
В порядку ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Фактичні обставини справи.

14 лютого 2024 року ОСОБА_2 було передано згідно нотаріально посвідченого договору позики відповідачеві ОСОБА_1 кошти в розмірі 915 024 грн, що еквівалентно 24 000 доларів США, що підтверджується копією договору, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Дергільовою О.Г. (т.1 а.с. 9)
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 14 лютого 2024 року в розмірі, що еквівалентний 24 000 доларам США в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України станом на день повернення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі по 4 971, 60 грн з кожного. (т.1 а.с.82-89, 143-147)
05 січня 2026 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 372/1472/25. (т.2 а.с. 24)
07 січня 2026 року ОСОБА_2 подав заяву до Обухівського відділу державної виконавчої служби у якій просив прийняти на виконання виконавчий лист від 05 січня 2026 року №№ 372/1472/25. (т.2 а.с. 23)
Постановою Обухівського ВДВС від 08 січня 2026 року ВП № НОМЕР_8 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду від 05 січня 2026 року № 372/1472/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 24 000 доларів США в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України станом на день повернення. (т.1 а.с. 190)
Постановою Обухівського ВДВС від 08 січня 2026 року № НОМЕР_9 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду від 05 січня 2026 року № 372/1472/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4971,60 грн судових витрат. (т.1 а.с. 92)
Вказані постанови ОСОБА_1 отримав особисто 12 січня 2026 року в Обухівському ВДВС, що підтверджується розписками. (т.1 а.с. 195, 196)
08 січня 2026 року у ВП № НОМЕР_8 старшим державним виконавцем було прийнято постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору (т.2 а.с. 29-30, 32-33)
Постановами від 08 січня 2026 року у ВП № НОМЕР_8 та ВП № накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунку в ПАТ «УКРСИББАНК». (т.1 а.с. 193,194)
Як вказує скаржник з постановами про арешт коштів він ознайомився 12 січня 2026 року в АСВП в наслідок отримання 12 січня 2026 року постанов про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до виконавчого провадження.
13 січня 2026 року ОСОБА_1 до Обухівського ВДВС подано заяви від 13 січня 2026 року № 1 та № 2 про скасування арешту з зарплатного рахунку. (т.1 а.с. 197-198, 199-200)
16 січня 2026 року ОСОБА_1 до Обухівського ВДВС подано заяву від про скасування арешту з зарплатного рахунку, до якої додано виписку з рахунку в ПАТ «УКРСИББАНК» за період з 01 червня 2025 року по 12 січня 2026 року. (т.1 а.с. 201-204)
18 січні 2026 року через підсистему ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою на дії державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального Міністерства юстиції України. 
У скарзі ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Орловської І.В. Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає в не скасуванні арешту з рахунку ОСОБА_1 IBAN № НОМЕР_2 в ПАТ «УКРСИББАНК» та зобов`язати останню зняти арешт з указаного рахунку. (т.1 а.с. 184-187)
Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Київській області № 66 від 26 лютого 2025 року, майор поліції Іванов Володимир Сергійович, працює на посаді інспектора взводу № 2 РОФО батальйону «Титан» та має зарплатний рахунок в ПАТ «УКРСИББАНК» за номером НОМЕР_3 . (т.1 а.с. 215)
Матеріали справи містять виписку ПАТ «УКРСИББАНК» по банківському рахунку за номером НОМЕР_3 відкритому на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається що на цей рахунок надходить грошове забезпечення від УПО Київської області, здійснюються інші платіжні операції, а також вбачається наявність інших рахунків клієнта. (т.1 а.с.202-204)
Також до справи долучено ухвалу Обухівського районного суду від 10 червня 2025 року у справі № 372/6523/24 де суд частково задовольнив скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Обухівського відділу ДВС, визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Орловської І.В. та зобов`язав зняти арешт з заробітної плати. (т.1 а.с. 206-209)
26 червня 2026 року постановою Обухівського ВДВС ВП № НОМЕР_10 на підставі ухвали Обухівського районного суду від 10 червня 2025 року знято арешт з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ «УКРСИББАНК». (т.1 а.с. 214)
Водночас згідно з відомостями, що містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2026 року ухвалу Обухівського районного суду від 10 червня 2025 року скасовано та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 відмовити.
Окрім цього, скаржник долучив постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. від 11 лютого 2025 року ВП № НОМЕР_5 звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони в Київській області в розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 1 831 182,70 грн, (т.1 а.с. 212-213) та постанову приватного виконавця Голяченко І.П. від 06 березня 2025 року № НОМЕР_5 про зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 в АТ «УКРСИББАНК». (т.1 а.с. 210)

Застосовані норми права.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та відповідно до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», провадження», встановлено засади виконавчого провадження, якими є верховенство права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
В абзацах 3-6 пункту 10-2 Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження» визначено:
Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:
1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.
У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.
У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.
Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 вказала на те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.
У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі № 127/16144/24 зазначено, що арешт коштів боржника може накладатися на будь-які рахунки, за винятком коштів, щодо яких накладення арешту заборонено законом (наприклад, рахунки із спеціальним режимом використання, соціальні виплати, зарплатні кошти тощо). Банк зобов`язаний перевірити статус коштів на рахунку боржника та у разі виявлення коштів, на які накладення арешту заборонено, повідомити виконавця і повернути постанову без виконання. Виконавець може самостійно зняти арешт з рахунку, якщо отримає документальне підтвердження, що кошти мають спеціальний режим або їх арешт заборонений законом.
Верховний Суд у своїй практиці звертав увагу на те, що протиправну бездіяльністю слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи (див., наприклад, пункти 101-102 постанови Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі №826/6233/15).
Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 338/1125/23 виснував, що у разі, якщо банк не повідомив державного виконавця, що рахунок, на якому знаходяться кошти боржника, є рахунком зі спеціальним режимом використання, то дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти на цьому банківському рахунку та їх подальше списання не можна вважати протиправними (див. постанову Верховного Суду).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд

З матеріалів справи вбачається, що оскарженими постановами державного виконавця від 08 січня 2026 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_1 без зазначення конкретних номерів рахунків, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Тобто, державний виконавець визначив порядок виконання зазначених постанов, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або кошти, що мають спеціальний режим використання та звернення стягнення на які заборонено законом. Доказів того, що зазначений рахунок належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на якому заборонено, матеріали справи не містять, як і доказів про розмір коштів на рахунку, які є заробітною платою.
Банк, прийнявши постанову про арешт коштів боржника до виконання, також не надсилав повідомлення державному виконавцю про цільове призначення коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що дії державного виконавця не є такими, що суперечать вимогам закону.
Наявність постанови приватного виконавця Голяченка І.П. від 11 лютого 2025 року у ВП № НОМЕР_5 про звернення стягнення на заробітну плату боржника в Управлінні поліції охорони в розмірі 50% доходів щомісяця до погашення заборгованості перед ОСОБА_4 та його ж постанови від 06 березня 2025 року про зняття арешту з рахунку в АТ «УКРСИББАНК» підтверджує процедуру виконання іншого виконавчого документа, проте не скасовує обов`язку органу ДВС здійснювати заходи примусового виконання виконавчого листа у цій справі.
При цьому судом першої інстанції правильно враховано, що постановою державного виконавця від 18 квітня 2025 року у ВП № НОМЕР_4 боржнику, на підставі пункту 10-2 Прикінцевих положень Закону України «Про виконавче провадження», визначено поточний рахунок для здійснення видаткових операцій у розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць. Це спростовує доводи скаржника про повне позбавлення засобів для існування та підтверджує дотримання балансу інтересів сторін.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність підстав для застосування положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з рахунку боржника, а відтак і відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо не вчинення дій стосовно зняття арешту з банківського рахунку боржника, та зобов`язання державного виконавця вчинити такі дії, оскільки доказів того, що арешт на такий рахунок накладено державним виконавцем, матеріали справи не містять.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до задоволення поданої по справі скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
За таких обставин, підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду у вказаному випадку відсутні.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, порушень норм процесуального чи матеріального права, що підстави скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду у вказаному випадку відсутні.

Розподіл судових витрат.

Понесені скаржником витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень у зв`язку із залишенням ухвали без змін відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на самого скаржника.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 23 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук