Справа № 758/9109/26
3/758/3394/26
Категорія 141
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року суддя Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В., ознайомившись з адміністративними матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
30.04.2026 року о 11:09:00 годині за адресою: м.Київ, вул. Новокостянтинівська, 15, водій ОСОБА_1 .? керуючи транспортним засобом Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 ? не виконав вимогу про зупинку, яка була подана за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, а також звукового сигналу. Автомобіль було зупинено шляхом блокування службовим транспортним засобом Рено Дастер д.н.з. НОМЕР_3 на синьому фоні, за адресою: вул. Тираспільська, 2, чим порушив п. 8.9.а, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.
У судові засідання призначені на 17 червня 2026 року та 27 липня 2026 року ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно доповідної: під час телефонної розмови за особистим номером телефону НОМЕР_4 , повідомив, що проходить військову службу та не має наміру приймати участь у судовому засіданні, просив справу розглянути за його відсутності. 
У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судом враховуються положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення, передбачена частиною першою ст. 122-2 КУпАП, розглядається без обов`язкової присутністі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 убачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, з огляду на наступне.
Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідальність на підставі ч. 1 ст.122-2 КУпАП настає при невиконанні водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до п. 8.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.
Вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 653530 від 30 квітня 2026 року;
- відеозаписом поліцейських, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксований рух транспортного засобу Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_2 , за яким слідує автомобіль патрульної поліції, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, водій не зупиняється, на швидкості та з чисельним порушенням попутних вимог ПДР, в подальшому через тротуар звернув на іншу вулицю, де через попутній рух автомобілів був вимушено заблокований та зупинився. Після затримання працівниками поліції та доставлення водія до відділення поліції встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Разом з цим, суд враховує, що ОСОБА_1 для реалізації свого права надавати пояснення та заперечення до судового засідання не з`явився, у протоколі про адміністративне правопорушення заперечень не навів та проставив особистий підпис, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення також не висловлював заперечень по суті порушення ним ПДР України.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП судом не встановлені.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не встановлені, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 7, 33, 40-1,122-2 ч.1, 245, 251 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Накласти на  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних  мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя:           О.В. Лещенко