Справа № 489/3567/26 
Провадження № 2/489/2242/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

13 липня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судових засідань Бородіною В.Ю.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В квітні 2026 року ТОВ «ФК «Солвентіс» через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3637974 від 03.06.2020 в розмірі 26 990,00 грн., та понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та 6 000,00 грн. на професійну правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 03.06.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Алекскредит» укладено договір про надання кредиту № 3637974, відповідно до якого відповідач на картковий рахунок отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн.
29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено договір факторингу № 29/10-2025, за умовами якого ТОВ «Секвоя Капітал» набуло право грошової вимоги, серед іншого, за вказаним кредитним договором.
31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, за умовами якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Сума заборгованості становить 26 990,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 21 990,00 грн. 
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду зі вказаним позовом.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 29.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
Представник позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, у позовній заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів, та додатково шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в позовній заяві, яке не було доставлено. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відмовився», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. 
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
03.06.2020 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання кредиту № 3637974. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 5 000,00 грн. із нарахуванням базової процентної ставки за один день користування кредитом в розмірі 1,7 % та спеціальної процентної ставки за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) – 3% (пункти 1.7 договору).
Відповідно до пункту 3.1 договору кінцева дата його виконання – 14.12.2020.
За умовами пункту 1.4 договору кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника.
Кредитний договір відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «PS3637974». 
Успішне здійснення переказу грошових коштів ОСОБА_1 03.06.2020 в сумі 5 000,00 грн. через систему WayForPay, маска картки НОМЕР_1 , позивач підтвердив листом ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 21.11.2025 (а.с. 41).
Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ «Алекскредит» заборгованість відповідача станом на 29.10.2025 складає 26 990,00 грн., з якої заборгованість за кредитом – 5 000,00 грн., заборгованість за процентами – 21 990,00 грн. Нарахування здійснено за період з 03.06.2020 по 22.02.2021 (а.с. 14-16). 
Набуття права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором підтверджено договором факторингу № 29/10-2025, укладеним між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» 29.10.2025 (а.с. 21-25). 
Витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу вбачається, що на момент відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором № 3637974 від 03.06.2020 становила 26 990,00 грн. (а.с. 12).
31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, за умовами якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 3637974 від 03.06.2020, що підтверджується витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 13, 28-33). 
Вказану заборгованість позивач, як новий кредитор, просить стягнути в судовому порядку, оскільки її відповідачем добровільно не погашено.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин третьої – шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Згідно статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом
Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що між відповідачем та первісним кредитором укладено кредитний договір у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого між його сторонами виникли кредитні правовідносини.
Дослідженими письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань внаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача.
Разом з тим, у відповідності до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається зі змісту договору про надання кредиту від 03.06.2020 № 3637974 строк дії договору – з 03.06.2020 по 14.12.2020 (включно) (п. 3.1 договору). Натомість при дослідженні наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що нарахування відсотків за вказаним договором було виконано кредитодавцем до 22.02.2021 – тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Солвентіс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 3637974 від 03.06.2020 за період з 03.06.2020 по 14.12.2020 в розмірі 16 490,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5 000,00 грн., заборгованість за відсотками – 11 490,00 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., суд враховує складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі та критерії розумності і співмірності.
При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, суд зважає на те, що справа є незначної складності, позовні вимоги задоволено частково, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, а тому, з урахуванням критеріїв розумності і співмірності, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. 
Оскільки позов про стягнення заборгованості задоволено частково (61,10 %), на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі в сумі 1 626,73 грн.
Керуючись ст. ст. 141-142, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» заборгованість за договором про надання кредиту № 3637974 від 03.06.2020 станом на 14.12.2020 в розмірі 16 490,00 грн. (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто гривень 00 копійок), яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 000,00 грн., заборгованості за відсотками – 11 490,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок).
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» судовий збір у розмірі 1 626,73 грн. (одна тисяча шістсот двадцять шість гривень 73 копійки).
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1;
відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення складено 13.07.2026.

Суддя Г.А. Микульшина