Справа № 127/9586/26 
Провадження № 33/801/629/2026
Категорія: 290 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2026 року у справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

Встановив : 

Згідно з протоколом №290 від 20.03.2026, ОСОБА_1 ,являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг і будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», використовуючи свої повноваження з приватним інтересом, 27.03.2025 при винесенні та підписанні наказу №20 –ОС від  27.03.2025, визначив розмір та преміював працівників Управління за березень 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника управління в розмірі 41524 грн., тобто реалізував управлінське рішення у письмовій формі, вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Крім того, відповідно до протоколу №292 від 20.03.2026, ОСОБА_1 , являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» ,використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 26.11.2025 при винесенні та підписанні наказу №111-OC від 26.11.2025, визначив розмір та преміював працівників правління за листопад 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 29066,80 грн., тобто реалізував управлінське рішення у письмовій формі, чим вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1  скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Також, відповідно до протоколу №289 від 20.03.2026, ОСОБА_1 являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 27.03.2025 при винесенні та підписанні наказу №20-ОС від 27.03.2025, визначивши розмір та преміював працівників Управління за березень 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 41524,00 грн., тобто ,реалізувавши управлінське рішення у письмовій формі, особисто не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому Законом випадку та порядку (не пізніше 28.03.2025) безпосереднього керівника (Голову Державного агентства водних ресурсів України) про виникнення реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Крім того, відповідно до протоколу №291 від 20.03.2026, ОСОБА_1 являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» ,використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 26.11.2025 при винесенні та підписанні наказу №111-ОС від 26.11.2025, визначивши розмір та преміювавши працівників Управління за листопад 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 29066,80 грн., тобто, реалізувавши управлінське рішення у письмовій формі, особисто не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому Законом випадку та порядку (не пізніше 27.11.2025) безпосереднього керівника (Толову Державного агентства водних ресурсів України) про виникнення реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2026 року, судові справи №127/9586/26, №127/9589/26, №127/9590/26, №127/9592/26 – об`єднано в одне провадження з присвоєнням номеру № 127/9586/26 і притягнуто  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративне стягнення в розмірі 3400 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм права, просить оскаржувану постанову скасувати ,а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Вказує, що матеріали справ не містять будь-яких даних, що свідчили б про наявність в його діях реального конфлікту інтересів. При прийнятті на роботу ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено з листом ознайомлення з вимогами розділу IV «Запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням» ЗУ «Про запобігання корупції», який долучений до матеріалів справи, що не містив заборони на підписання наказів про преміювання без погодження з Держводагентством та не містив посилань на Методичні рекомендації НАЗК. Окрім того, у Басейновому управлінні водних ресурсів річки Південний Буг функціонувала уповноважена особа з питань запобігання корупції, проте протягом усього періоду роботи ОСОБА_1 , з 19.09.2023 по 31.12.2025, від неї жодних застережень щодо наявності у його діях конфлікту інтересів не висловлювалося. Крім того, відсутність будь-яких претензій з боку керівництва БУВР Південного Бугу, Держводагентства та уповноваженої особи з питань запобігання корупції, а також не ініціювання службового розслідування свідчить про те, що дії ОСОБА_1 сприймалися як такі, що відповідають вимогам законодавства. Також особа, яка виконує обов`язки керівника, не може на виконання вимог ст. 28 Закону повідомити про конфлікт інтересів безпосереднього керівника, оскільки такий керівник відсутній, а також не має підстав повідомляти про конфлікт Національне агентство, адже обіймає посаду, яка передбачає наявність безпосереднього керівника.
Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши оскаржувану постанову суду в межах наведених в апеляційній скарзі доводів , апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 , суд виходив із того, що ОСОБА_1 , являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» прийняв рішення про преміювання працівників, у тому числі самого себе, та підписав відповідні накази. При цьому суд дійшов висновку, що у його діях існував реальний конфлікт інтересів, оскільки його приватний інтерес у отриманні премії суперечив службовим повноваженням щодо визначення її розміру та прийняття рішення про преміювання. Суд виходив із того, що доведеність фактів не повідомлення ОСОБА_1 у встановленому законом порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів та, незважаючи на це, вчинив дії і прийняв рішення в умовах такого конфлікту, чим порушив вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції». Вказані обставини, достовірно, підтверджуються вищенаведеними протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1-2 стю172-7 КУпАП та іншими матеріалами справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини щодо вчиненого ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та його вини, правильно оцінив докази ,вірно застосував норми права і дійшов обгрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 як заступник начальника Управління є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією.
Відповідно до п.п. 1,2,3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Відповідно до абзацу 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях, що зазначено у абзаці 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».
Тобто, приватним інтересом може вважатися будь-який як майновий, так і немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов.
Правила врегулювання конфлікту інтересів мають застосовуватися як під час участі особи в роботі колегіального органу, що є окремою юридичною особою (наприклад, Центральна виборча комісія, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Рахункова палата), так і в колегіальному органі без статусу юридичної особи (наприклад, дисциплінарна комісія, комісія з розподілу службового житла, комісія з преміювання тощо).
Так, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участі у прийнятті рішення цим органом.
Словосполучення «не має права брати участі у прийнятті рішення» стосовно особи, у якої виник конфлікт інтересів у конкретному питанні, яке розглядається колегіальним органом, зумовлює:
- заборону особі брати участь у підготовці документів для прийняття рішення колегіальним органом із відповідного питання;
- неможливість враховувати особу під час визначення кількості членів, необхідних для правомочності розгляду колегіальним органом відповідного питання;
- заборону на участь особи в розгляді (обговоренні) такого питання;
- заборону на участь особи в прийнятті рішення колегіальним органом (голосуванні) з такого питання.
Тобто, при реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є безпідставними та спростовуються зібраними у справі доказами в їх сукупності. 
Так, як вбачається з матеріалів справи наказом начальника БУВР річки Південний Буг №203-к/тр від 18.09.2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника БУВР річки Південний Буг з 19.09.2023 року.
Відповідно до листа Голови Держводагенства №1487/11/11-25 ВІД 18.03.2025 року начальнику БУВР річки ОСОБА_2 погоджено відпустку тривалістю 12 календарних днів з 24.03.2025 року по 08.04.2025 року. 
Наказом начальника БУВР річки Південний Буг №50-к/тм від 19.03.2025 року виконання обов`язків начальника управління покладено на заступника начальника управління ОСОБА_1 з 24.03.2025 року по 08.04.2025 року. 
Наказом в.о. начальника БУВР річки Південний Буг №109-ОС від 18.11.2025 року у зв`язку з хворобою начальника БУВР річки ОСОБА_2 заступник начальника управління ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків начальника БУВР річки ОСОБА_2 з 18.11.2025 року.
Наказом в.о. начальника БУВР річки Південний Буг №20-ОС від 27.03.2025 року, визначив розмір та преміювання керівних працівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників за березень 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 , як заступника начальника управління в розмірі 41 524 грн.
Згідно листів Держводагентства №7294/001/11-25 від 26.12.2025 та №268/001/11-26 від 16.01.2026 року заступник начальника БУВР річки Південний Буг ОСОБА_1 про наявність у нього конфлікту інтересів за період з 01.01.2024 року по теперішній час Держводагенство не повідомляв. А погодження премій (розміру премій) ОСОБА_1 . Держводагенством з 01.01.2024 року по теперішній час не здійснювалося.
Згідно з протоколом №290 від 20.03.2026, ОСОБА_1 , являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 27.03.2025 при винесенні та підписанні наказу №20-ОС від  27.03.2025, визначив розмір та преміював працівників Управління за березень 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 41524,00 гри., тобто ,реалізував управлінське рішення у письмовій формі, вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Крім того, відповідно до протоколу №292 від 20.03.2026, ОСОБА_1 являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції»  використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 26.11.2025 при винесенні та підписанні наказу №111-OC від 26.11.2025, визначив розмір та преміював працівників правління за листопад 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 29066,80 грн., тобто реалізував управлінське рішення у письмовій формі, чим вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1  скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто - вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Також, відповідно до протоколу №289 від 20.03.2026, ОСОБА_1 являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 27.03.2025 при винесенні та підписанні наказу №20-ОС від 27.03.2025, визначив розмір та преміював працівників Управління за березень 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 41524,00 грн., тобто реалізував управлінське рішення у письмовій формі, при цьому особисто не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому Законом випадку та порядку (не пізніше 28.03.2025) безпосереднього керівника (Голову Державного агентства водних ресурсів України) про виникнення реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Крім того, відповідно до протоколу №291 від 20.03.2026, ОСОБА_1 являючись заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючи обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» використовуючи свої повноваження з приватним інтересом 26.11.2025 при винесенні та підписанні наказу №111-ОС від 26.11.2025, визначив розмір та преміював працівників Управління за листопад 2025 року, в тому числі і ОСОБА_1 (особисто себе), як заступника начальника Управління в розмірі 29066,80 грн., тобто реалізував управлінське рішення у письмовій формі, при цьому особисто не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомив у встановленому Законом випадку та порядку (не пізніше 27.11.2025) безпосереднього керівника (Толову Державного агентства водних ресурсів України) про виникнення реального конфлікту інтересів. Цим самим ОСОБА_1 , скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.
Таким чином матеріалами справи підтверджено ,що в періоди з 24.03.2025 по 08.04.2025 та з 18.11.2025 ОСОБА_1 являвся заступником начальника Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг та виконуючим обов`язки начальника Басейнового управління водних ресурсів річки ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права згідно пп. а п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції»  , а отже був наділений повноваженнями щодо прийняття управлінських рішень, у тому числі з питань преміювання працівників. При цьому наказами Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг №20-ОС від 27.03.2025 та №111-ОС від 26.11.2025 він визначив розмір премій працівникам управління та одночасно преміював самого себе на суми 41 524 грн та 29 066,80 грн відповідно. Таким чином, ОСОБА_1 , реалізовуючи службові повноваження по своїй посаді щодо встановлення розміру премій, приймав рішення, які безпосередньо стосувалися його особистого майнового інтересу, пов`язаного з отриманням додаткової грошової виплати. Саме така суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями утворює реальний конфлікт інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 не повідомляв Державне агентство водних ресурсів України про наявність у нього конфлікту інтересів, а погодження розміру премій щодо нього Держводагентством не здійснювалося, що підтверджується листами №7294/001/11-25 від 26.12.2025 та №268/001/11-26 від 16.01.2026. 
Отже ,доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів є безпідставними .
За таких обставин апеляційний суд вважає що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність у вказаних діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, а також факт неповідомлення про нього у встановленому законом порядку та прийняття рішень в умовах такого конфлікту належним чином підтверджені матеріалами справи, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був належним чином поінформований про заборону підписання наказів про власне преміювання без погодження з Держводагентством, а також про те, що протягом його роботи уповноваженою особою з питань запобігання корупції не висловлювалися застереження щодо наявності конфлікту інтересів, встановлених судом обставин не спростовують та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень за чч.1-2 ст.172-7 КУпАП.
Сам по собі факт ознайомлення або неознайомлення особи з окремими методичними рекомендаціями НАЗК чи внутрішніми документами установи не звільняє її від обов`язку дотримуватися вимог ЗУ «Про запобігання корупції», положення якого є загальнодоступними та обов`язковими для виконання всіма суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону. При цьому ст. 28 Закону прямо передбачено обов`язок особи вживати заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, повідомляти про його наявність та не приймати рішень в умовах такого конфлікту. Також відсутність зауважень чи застережень з боку уповноваженої особи з питань запобігання корупції, керівництва БУВР Південного Бугу або Держводагентства не свідчить про відсутність конфлікту інтересів та не звільняє особу від персонального обов`язку дотримуватися антикорупційних обмежень. Закон покладає обов`язок щодо виявлення, врегулювання та повідомлення про конфлікт інтересів саме на особу, у якої такий конфлікт виник, а не на інших посадових осіб чи органи. Крім того, неініціювання службового розслідування або відсутність дисциплінарних заходів не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки питання дисциплінарної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності регулюються різними нормами права та мають самостійний правовий характер. За таких обставин наведені доводи не спростовують встановленого факту наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень щодо власного преміювання та не дають підстав для висновку про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами першою та другою статті 172-7 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника, не може виконати вимоги статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо повідомлення про наявність конфлікту інтересів у зв`язку з відсутністю безпосереднього керівника, також не заслуговують на увагу.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на час зазначений у протоколах ,обіймав посаду заступника начальника БУВР річки ОСОБА_2 та лише тимчасово виконував обов`язки начальника управління на період відсутності керівника. Виконання обов`язків начальника не змінювало його правового статусу та не припиняло наявності органу вищого рівня і посадової особи, які здійснювали координацію та контроль діяльності управління. Матеріалами справи підтверджено, що безпосереднім керівником для цілей врегулювання конфлікту інтересів було Держводагенство, керівнику якого ОСОБА_1 був зобов`язаний повідомити про наявність реального конфлікту інтересів у порядку, визначеному ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції». Саме тому посилання апелянта на відсутність особи, якій він міг повідомити про конфлікт інтересів, є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами. Отже, тимчасове виконання обов`язків начальника управління не звільняло ОСОБА_1 від обов`язку повідомити про наявність реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо його врегулювання, а тому наведені доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, відповідно до ст. 245 КУпАП, проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову  Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду    С. Г. Копаничук