П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/40430/25
Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,
повний текст судового рішення
складено 23.04.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року у справі №420/40430/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
03 грудня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, встановленого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, а саме у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, встановленого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, а саме з 03.06.2025 року у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим обмеження такого права є неприпустимим.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 23 квітня 2026 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, встановленого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, встановленого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, а саме з 03.06.2025 року у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум).
Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю, які належать до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, має нараховуватися та виплачуватися в порядку та розмірах, визначених статтею 50 Закону № 796-XII в редакції Закону № 230/96-ВР.
Не погоджуючись з означеним рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – скаржник, Головне управління, пенсійний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги пенсійного органу зводяться до того, що нарахування та виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-XII здійснюється у розмірах, встановлених Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, і саме в розмірах, визначених зазначеним підзаконним нормативно-правовим актом ГУ ПФУ законно та обґрунтовано обрахувало позивачу розмір додаткової пенсії.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги пенсійного органу, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить залишити без змін.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 18.05.1998 року отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою серії 2-18 ОА № 075221, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 Комунальної установи «Одеське обласне бюро медико-соціальної експертизи» 14 травня 2003 року, та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 226217, виданої Обласною медико-соціальною експертною комісією № 1 Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» 07 жовтня 2022 року.
Згідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 15 лютого 2024 року, ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС та особою з інвалідністю І групи.
Як з`ясовано судом першої інстанції, у складі пенсійних виплат ОСОБА_1 установлена та виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 474 грн. 50 коп., як особі І категорії, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується даними електронної пенсійної справи станом на 21.10.2025 року.
22.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою, у якій просив:
- здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру, встановленого статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, а саме з 01 січня 2015 року у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, з 01 листопада 2022 року у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.
19.11.2025 року листом № 36118-34341/Р-02/8-1500/25 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, оскільки нарахування та виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-XII здійснюється у розмірах, встановлених Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.
Уважаючи дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови у перерахунку щомісячної додаткової пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Правовідносини щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі – Закон № 796-ХІІ).
За змістом статті 1 Закону № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Питання нарахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю осіб, які віднесені до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 50 Закону № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін, як і стаття 54 Закону № 796-XII.
Так, відповідно до статті 50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
01.01.2008 року набрав чинності Закон України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI), яким, серед іншого, внесено зміни до Закону № 796-XII та викладено статтю 50 Закону № 796-XII в такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах:
інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.»
Разом з цим, рішенням від 22.05.2008 року №10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними положення Закону № 107-VI, зокрема, в частині внесення змін до статті 50 Закону № 796-XII, мотивуючи таке рішення тим, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
28.12.2014 року прийнято Закон № 76-VIII, яким статтю 50 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.»
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердив Порядок № 1210, за змістом пункту 13 якого (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112), особам, що належать до категорії 1, які є особами з інвалідністю І групи встановлюється щомісячна додаткова пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 474 грн. 50 коп.
Спір у даній справі виник з правовідносин, пов`язаних з пенсійним забезпеченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, які врегульовані нормами Закону № 796-XI, а саме: щодо визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю (стаття 50 Закону № 796-XI).
Слід зазначити, що правовідносини подібні до тих, які склалися у справі, яка розглядається вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2025 року по справі №580/5022/24, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку про те, що змінивши Законом №76-VIII законодавче регулювання розмірів додаткових пенсій за шкоду заподіяну здоров`ю, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені статтею 50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
При цьому, як зазначено судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, законодавець вже не вперше допускає обмеження права на соціальне забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на що неодноразово звертав увагу Конституційний Суд України, зокрема, в рішенні від 03.04.2024 року у справі №4-р(І)/2024. 
Так, вказаним рішенням визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частину третю статті 54 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України від 29.06.2021 року № 1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».
Враховуючи наведене, на переконання судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, внесені Законом № 76-VIII зміни до статті 50 Закону № 796-XII є такими, що порушують право на належний рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке у свою чергу не відповідає частині першій статті 3, частині другій статті 8, статті 16, частині третій статті 22, частині першій статті 46, частині першій статті 50 Конституції України.
При цьому, як наголосила судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Верховний Суд неодноразово вказував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
У підсумку, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, враховуючи попередні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 року у справі №240/1121/24, щодо необхідності застосування до правовідносин, пов`язаних з нарахуванням та виплатою пенсії особам з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, норми статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР, дійшла висновку, що:
«Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена статтею 50 Закону № 796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим як при застосуванні статті 54 Закону № 796-XII для визначення основного розміру пенсії, так і при застосуванні статті 50 цього ж Закону для визначення розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, йдеться про соціальні гарантії, закріплені одним і тим самим законом для тієї ж категорії громадян, отже, підхід до тлумачення та застосування зазначених норм має бути єдиним.
Враховуючи наведене, до правовідносин, пов`язаних з визначенням розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю норми статті 50 Закону № 796-ХІІ мають застосовуватись в редакції Закону № 230/96-ВР.».
За таких обставин, доводи пенсійного органу про те, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, має нараховуватись та виплачуватись в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні.
Під час вирішення спору апеляційний суд враховує правову позицію судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2025 року по справі №580/5022/24.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи.
Підсумовуючи вище наведене, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 року у справі №420/40430/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач | | О.О. Димерлій
Судді | | О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька