Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/3885/26
Провадження № 2/711/2448/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне

26 травня 2026 року       м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого – судді  Позарецької С.М.
при секретарі  Буйновській А.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та  ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, що є безпосередньо Кредитним договором № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023.
Як зазначено, ОСОБА_1 – з 08.09.2023 є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/21990509-CK_SB від 08.09.2023 (надалі – Кредитний договір/Договір). 
Умовами Кредитного договору визначено, що ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «ТАСКОМБАНК», Позичальник просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World Contactless та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку.
На виконання умов означеного Договору, Позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 грн. 00 коп.), а саме надані кредитні кошти в сумі 31 000 грн. 00 коп., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом – 59 %; строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією. 
Відповідно до п. 7 Заяви-договору відповідач погодилася з тим, що невід`ємною частиною Заяви-договору є Згода та запевнення Клієнта до Договору, з підписанням якого в Мобільному застосунку izibank Договір набуває чинності. 
Позивач вказує, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
Водночас, відповідач, у подальшому, перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах. Разом із тим, повідомляє, що умови зазначеного вище Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Як наслідок, станом на 08.04.2026, заборгованість за кредитним договором № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023, становить 55 690 грн. 43 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 31 000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам (в тому числі прострочена) – 24 690 грн. 43 коп.
Таким чином, вважає, що позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору, а також норми чинного законодавства.
До того ж, звертає увагу на те, що Банком здійснювались заходи досудового врегулювання спору: через телефонні дзвінки проведено переговорний процес з боржником, з метою пошуку шляхів погашення заборгованості, направлено Повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами, пенею, однак такі дії не потягли за собою виконання боржником умов договору.
Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023 у розмірі 55 690 грн. 43 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 31 000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам (в т.ч. прострочена) – 24 690 грн. 43 коп., а також понесені судові витрати.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.
Ухвалою суду від 20.04.2026 позовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви.
23.04.2026, на виконання ухвали суду від 20.04.2026 про залишення позову без руху, позивачем надані матеріали, які прийняті судом.
Ухвалою суду від 24.04.2026 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 
Відповідач, в установлений судом строк, не подала до суду відзив на позовну заяву, в зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча повідомлялася судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у п. 3 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника АТ «ТАСКОМБАНК. Крім того, 29.05.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача – адвоката Гуртової К.В. від 29.05.2026 аналогічного змісту.
У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення СМС-повідомлень на номер телефону/у додаток «Viber», вказаного в позовній заяві. Крім того, за відомим зареєстрованим місцем проживання судом скеровувалася відповідачу судова повістка разом із ухвалою про відкриття провадження у справі, пам`яткою. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. ст. 130, 131, 223 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. 
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.09.2023  ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank».
Зі змісту Кредитного договору суд встановив, що Заява-договір наукладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі – Заява-договір) разом з Публічною пропозицією (офертою) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в межах проєкту «izibank» (далі - ДКБО) та Тарифами Банку, що розміщені на сайті АТ «ТАСКОМБАНК» (далі – Банк) https://tascombank.ua, складають Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в Мобільному застосунку izibank (далі – Договір).
Крім того, суд встановив, що підписанням Заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування позичальник ОСОБА_1 виявила волю на оформлення на її ім`я безоплатно віртуальної картки Master Card World Contactless в мобільному застосунку та/або надання фізичної пластикової платіжної картки Master Card World Contactless зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 0 грн.
Також відповідач погодилася, що кредитний ліміт встановлений в межах максимальної суми ліміту кредитування рахунку, складає 200 000 грн. 00 коп. Строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк. Процентна ставка за кредитом становить 59 % річних.
Відповідно до пункту 5 Заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування ОСОБА_1 як позичальник підтвердила генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем 030750666b61b533af2ad858ed63760a17a9da946066f47a3a60814b977ae015d3, що буде використовуватися нею в Мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документу), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг, визнавши, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Із розділу «Клієнт» Заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 08.09.2023 суд встановив, що остання підписана ОСОБА_1 08.09.2023 о 16:24:55 год., підписанням якої позичальник підтвердила факт отримання другого примірника Заяви-договору, платіжної картки та тарифів.
Також суд встановив, що 08.09.2023 ОСОБА_1 була підписана згода та запевнення клієнта до договору, яка відповідно до пункту 1 є невід`ємною частиною Заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування.
Підписанням згоди відповідач підтвердила, що до укладення договору ознайомлена з умовами договору, в тому числі тарифами, правилами користування електронними платіжними засобами емітованими АТ «Таскомбанк», з умовами відкриття та обслуговування рахунків, з умовами розміщення вкладу, отримання споживчого кредиту, надання та/або змін умов надання банківських, платіжних та інших фінансових послуг банку.
Згідно з п. 11 згоди та запевнення клієнта до договору, позичальник ОСОБА_1 розуміє та згідна: 1) що пропозиція Банку з надання/встановлення кредиту є відкличною, перегляд/зміна суми кредиту може бути здійснено протягом строку дії останнього, строк дії кредиту може бути змінено; 2) що встановлення кредитного ліміту (далі - кредит) є видом споживчого кредиту в формі кредитування поточного рахунку на максимальну суму коштів, в межах якої Клієнт має право здійснювати операції за поточним рахунком при відсутності власних коштів за рахунок коштів Банку та що Банк має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження Клієнта про таку вимогу, а також, що за кредитом відсутні супровідні послуги Банку та/або послуги третіх осіб, які придбаває Клієнт; 3) що повернення заборгованості за кредитним лімітом здійснюється шляхом готівкового або безготівкового поповнення Рахунку не пізніше останнього робочого дня місяця, в якому були використані кредитні кошти з дотриманням вимог, цієї ЗГОДИ, чинних Тарифів Банку та ДКБО, які розміщені на сайті Банку; 4) що процентна ставка за кредитом фіксована та не може бути змінена без згоди Позичальника (Клієнта). Проценти нараховуються за кредитом щомісячно на суму залишку заборгованості на кінець кожного дня за методом факт/факт та сплачуються Позичальником (Клієнтом) щомісячно в складі обов`язкового мінімального платежу згідно умов кредитування визначених Тарифами Банку та зазначених у Паспорті споживчого кредиту; 5) що у випадку зміни (зменшення або збільшення) суми кредиту та/або строку його дії, Банк повідомляє мене, про встановлення нового розміру кредиту та/або строку його дії, шляхом надсилання електронного повідомлення в Мобільному застосунку та/або надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону Позичальника та/або іншого повідомлення згідно умов ДКБО; 6) що орієнтовна реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для клієнта, що використав ліміт в розмірі 200 000 грн. 00 коп., повернення кредиту відбулося впродовж 12 місяців, становлять:
Реальна річна процентна ставка, відсотки річних
• на операції з оплати придбаних товарів (робіт, послуг) в торговельній мережі та мережі Інтернет, оплаті комунальних платежів та мобільного телефону у Мобільному застосунку izibank: 
- при виконанні умов Пільгового періоду – 0,0001% річних; 
- при невиконанні умов Пільгового періоду - 77,57% річних; 
• на операції з видачі готівки 96,80 % річних; 
• на перекази на іншу картку: 96,80 % річних.
Загальні витрати за кредитом (уключаючи відсотки за користування кредитом, комісії банку та інші витрати клієнта на додаткові та супутні послуги банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб), грн:
операції з оплати придбаних товарів (робіт, послуг) в торговельній мережі та мережі Інтернет, Мобільному застосунку izibank:
- при виконанні умов Пільгового періоду – 0,01 грн.;
- при невиконанні умов Пільгового періоду – 68 941,10 грн.; 
• операції з видачі готівки – 78 741,10 грн.; 
• перекази на іншу картку – 78 741,10 грн.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для клієнта за весь строк користування кредитом (сума кредиту та загальні витрати за кредитом), грн:
• операції з оплати придбаних товарів (робіт, послуг) в торговельній мережі та мережі Інтернет, Мобільному застосунку izibank:
- при виконанні умов Пільгового періоду – 200 000,01 грн.; 
- при невиконанні умов Пільгового періоду – 268 941,10 грн.; 
• операції з видачі готівки – 278 741,10 грн.; 
• перекази на іншу картку – 278 741,10 грн.
Із розділу «Підпис клієнта» згоди та запевнення клієнта до договору суд встановив, що остання підписана ОСОБА_1 08.09.2023 о 16:24:55 год., шляхом накладення УЕП, що перевіряється за допомогою відкритого ключа 030750666b61b533af2ad858ed63760a17a9da946066f47a3a60814b977ae015d3.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, в цьому випадку мало місце укладання електронного правочину.
Таким чином, скріпивши договір підписами, в сторін виникли взаємні права та обов`язки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Із довідки АТ «Таскомбанк» № 8163/47.7. від 06.04.2026 суд встановив, що ОСОБА_1 з 08.09.2023 є власником поточного рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023, № картки НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 08.09.2023 між ним та ОСОБА_1 . Кредитного договору №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023, а також отримання відповідачем кредитних коштів на підставі вказаного вище Договору.
У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення кредитного договору №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023між нею та АТ «ТАСКОМБАНК», а також факт отримання та використання кредитних коштів.
У судовому засіданні суд також безпосередньо дослідив виписку по особовим рахункам кредитного договору № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023 за період з 08.09.2023 по 08.04.2026, якою підтверджується, що після отримання кредитної картки ОСОБА_1 активно використовувала її, зокрема здійснювала грошові перекази, періодично погашала кредит та сплачувала відсотки за кредитом, однак не сплачувала достатні платежі для погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із розрахунку заборгованості по кредитному договору № 002/21990509-CK_SB від 08.09.2023 суд встановив, що розмір прострочених боргових зобов`язань ОСОБА_1 , станом на 08.04.2026, становить 55 690 грн. 43 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 31 000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам (в тому числі прострочена) – 24 690 грн. 43 коп.
Судом також встановлено, що позивачем, на поштову адресу ОСОБА_1 направлялося повідомлення-вимога № 211900/70 від 10.02.2026 щодо виконання договірних зобов`язань, яке залишено останньою без реагування.
На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ТАСКОМБАНК». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази в спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано. Крім того, й не спростовані доводи позивача щодо розміру заборгованості.
Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).
До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
На час розгляду справи Кредитний договір №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023недійсним, розірваним чи припиненим не визнано.
Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (постанова Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-223цс16).
Суд звертає увагу, що Кредитний договір №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023є споживчим. Таким чином, судом установлено, що кредитні правовідносини, які виникли між сторонами, мають споживчий характер, а тому на них поширюються норми законодавства про захист прав споживачів.
Так, матеріали справи свідчать про те, що Позичальнику було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 грн. 00 коп.), а саме 08.09.2023 надані кредитні кошти в сумі 31 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами Договору. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договір, відповідач усвідомлювала та підтвердила, що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Також, вона підтвердила, що отримала від позикодавця до укладення договору усю необхідну інформацію, яка визначена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законом України «Про споживче кредитування» тощо.
Установивши, що Кредитний договір №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту.
Судом встановлено, що при укладенні договору, кредитор надав відповідачу в повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні остання не висловила. Також відповідач не відмовилася від укладення договору в спосіб та порядку, які передбачені законодавством.
Як вбачається із змісту позовної заяви, та враховуючи норми ст. 13 ЦПК України, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначаючи обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення, просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023у розмірі 55 690 грн. 43 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 31 000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам (в тому числі прострочена) – 24 690 грн. 43 коп. 
Слід зазначити, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених майнових прав. 
Також, суд зауважує на тому, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку користування кредитними коштами.
Тож, вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами договору позики. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. 
З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023, укладеного між нею та АТ «ТАСКОМБАНК», в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», у межах заявлених вимог, підлягають до задоволення, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним вище договором у розмірі 55 690 грн. 43 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) – 31 000 грн. 00 коп.; заборгованість по процентам (в тому числі прострочена) – 24 690 грн. 43 коп. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 коп., з урахуванням норми ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується платіжним документом № 542 від 13.04.2026.
Таким чином, оскільки позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі – 2662 грн. 40 коп.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) заборгованість за договором №002/21990509-СК_SВ від 08.09.2023 у розмірі 55690грн. 43коп., з яких: 31000грн. 00коп. – заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 24690грн. 43коп. – заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена), а також судовий збір у розмірі 2662грн. 40коп., а всього – 58352грн. 83коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 15.06.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька