Справа № 143/474/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Москаленко С. П.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості –
встановив:

У квітні 2026 року через систему «Електронний суд» АТ «Акцент-банк» через свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.12.2024 № б/н у розмірі 10 520 грн 74 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг АТ «А-Банк».
На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «А-Банк» від 02 грудня 2024 року відповідачці відкрито банківський рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано платіжну картку як засіб доступу до зазначеного рахунку.
Відповідно до умов кредитування відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 40,80 % річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом.
Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила свою згоду з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, розміщеними на офіційному вебсайті АТ «А-Банк», становлять укладений між сторонами кредитний договір.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачці можливість користуватися кредитними коштами в межах установленого кредитного ліміту відповідно до умов договору.
Водночас відповідачка взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконувала, своєчасного та в повному обсязі погашення заборгованості за кредитом і нарахованими процентами не здійснювала, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 25.04.2026 має заборгованість – 10 520 грн 74 коп., яка складається з наступного: - 5 747 грн 04 коп. – заборгованість за кредитом; - 3 623 грн 70 коп. – заборгованість за відсотками; - 1 150 грн – пеня; - 0.00 грн – штраф.
Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором АТ «А-Банк» звернулося до суду з цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 10 520 грн 74 коп. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 04.05.2026 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачка, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подала.
Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України д розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», що підтверджується її власноручним підписом.
Відповідно до анкети-заяви від 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 погодилася з тим, що зазначена заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», розміщеними на офіційному вебсайті банку, становлять договір про надання банківських послуг, укладений між нею та АТ «А-Банк» строком на 90 років, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Метою укладення зазначеного договору визначено отримання у майбутньому фінансових послуг, зокрема відкриття та обслуговування поточних рахунків, у тому числі з випуском та використанням платіжних карток; отримання кредитів у готівковій або безготівковій формі, у тому числі у вигляді овердрафту; здійснення валютно-обмінних та розрахунково-касових операцій; розміщення коштів на вкладах (депозитах). Також передбачено можливість вчинення правочинів, у тому числі підписання договорів, угод, листів та повідомлень, із використанням електронного підпису.
Згідно із заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 02 грудня 2024 року метою отримання кредиту визначено споживчі цілі. Розмір кредиту (кредитного ліміту) визначено в межах від 1 000 грн до 200 000 грн. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів із застосуванням процентної ставки у розмірі 0,000001 %. У разі виходу за межі пільгового періоду передбачено нарахування процентів за ставкою 3,4 % на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Строк кредитування (строк дії кредитного договору) становить 240 місяців.
Відповідно до пункту 17 зазначеної заяви ОСОБА_1 підтвердила, що до укладення договору ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», розміщеними на офіційному вебсайті банку, а також з інформацією про фінансові послуги та довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб.
У заяві також зазначено, що у разі її оформлення у вигляді паперового документа вона підписується клієнтом власноручним підписом, а у вигляді електронного документа –цифровим власноручним підписом або простим чи удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 або інших каналах дистанційного обслуговування. Заява про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 02 грудня 2024 року містить реквізити сторін та підпис ОСОБА_1 .
Згідно з додатком № 1 до заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 02 грудня 2024 року сторонами погоджено ліміти за карткою (рахунком) для здійснення операцій в Україні та за кордоном.
Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 за період з 20 лютого 2025 року по 01 квітня 2026 року вбачається здійснення операцій із використанням кредитних коштів, зокрема переказів між картками.
Відповідно до довідки за картками на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано платіжну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до грудня 2031 року.
Згідно з довідкою про зміну кредитного ліміту за кредитним договором від 02 грудня 2024 року № б/н за період з 02 грудня 2024 року по 25 квітня 2026 року, 02 грудня 2024 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 5 800 грн, ініціатор встановлення ліміту – CLIENT.
Крім того, матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», з яким ОСОБА_1 ознайомилася 02 грудня 2024 року, що підтверджується її електронним підписом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 02 грудня 2024 року № б/н, укладеним між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 25 квітня 2026 року загальний розмір заборгованості становить 10 520 грн 74 коп., з яких: 5 747 грн 04 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 3 623 грн 70 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 150 грн – заборгованість за пенею.
Відповідно до статей 76–81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
За змістом статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Згідно зі статтями 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, або в листах, якими обмінялися сторони, та підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
При цьому відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві отримані кошти у строк та в порядку, встановлених договором, а у разі прострочення повернення чергової частини кредиту, якщо договором передбачено його повернення частинами, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних процентів.
Отже, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет заявлених позовних вимог, для вирішення спору суду необхідно встановити факт укладення між сторонами кредитного договору, погоджені сторонами умови кредитування, факт надання та використання відповідачкою кредитних коштів, належність виконання нею взятих на себе зобов`язань, а також наявність і розмір заборгованості.
Обов`язок доведення зазначених обставин у частині, якою обґрунтовуються заявлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості, покладається на позивача.
Особливості укладення договорів в електронній формі врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин третьої, четвертої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір може бути розміщена, зокрема, в мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах, а її прийняття може здійснюватися шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення дій, які відповідно до розміщених в інформаційній системі роз`яснень вважаються прийняттям такої пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачені способи підписання електронного правочину, зокрема електронним підписом відповідно до закону, що регулює використання електронних підписів, електронним підписом одноразовим ідентифікатором або аналогом власноручного підпису за умов, визначених законом.
Разом із тим, оскільки спірні правовідносини є споживчими, при оцінці змісту та погодження умов кредитування суд враховує положення частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
За змістом статей 633, 634 ЦК України умови договору приєднання встановлюються однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, а друга сторона може укласти такий договір лише шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 звернуто увагу на необхідність встановлення того, які саме умови договору приєднання були доведені банком до відома споживача та погоджені ним, оскільки умови такого договору розробляються банком. Відтак при вирішенні спору суд має встановити, чи підтверджено належними та допустимими доказами ознайомлення позичальника саме з тими умовами кредитування, на які банк посилається як на підставу своїх вимог.
Як убачається з матеріалів справи, 02 грудня 2024 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «А-Банк», а також заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.
Зміст зазначених документів свідчить, що відповідачка погодилася на відкриття та ведення поточного рахунку, встановлення кредитного ліміту і використання платіжної картки, а також підтвердила ознайомлення з умовами надання банківських послуг. Підписання відповідних документів ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, з довідки про зміну кредитного ліміту вбачається, що 02 грудня 2024 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 5 800 грн, ініціатором встановлення якого зазначено CLIENT.
Факт використання відповідачкою кредитних коштів підтверджується випискою за картковим рахунком за період з 20 лютого 2025 року по 01 квітня 2026 року, з якої вбачається здійснення операцій із використанням коштів, зокрема переказів між картками.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Виписки з клієнтських рахунків відображають здійснені за рахунком операції та є документами, що підтверджують рух коштів за відповідним рахунком.
Такий підхід узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), відповідно до якого банківські виписки з рахунків позичальника можуть бути належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, та, за умови їх оцінки у сукупності з іншими доказами, можуть підтверджувати обставини надання кредитних коштів і наявності заборгованості.
Оцінивши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, довідки щодо відкритого рахунку, виданої платіжної картки та встановленого кредитного ліміту, а також виписку за картковим рахунком у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, АТ «А-Банк» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами в межах установленого кредитного ліміту, а ОСОБА_1 такими коштами фактично користувалася.
Надані позивачем виписка за рахунком та розрахунок заборгованості у сукупності з іншими дослідженими судом доказами підтверджують наявність у відповідачки непогашеної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 747 грн 04 коп. Доказів, які б спростовували факт використання кредитних коштів, їх розмір або підтверджували погашення зазначеної заборгованості, матеріали справи не містять.
За таких обставин, ураховуючи встановлений факт укладення між сторонами кредитного договору, надання відповідачці кредитного ліміту, фактичне використання нею кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «А-Банк» у частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 747 грн 04 коп., а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.
Крім заборгованості за тілом кредиту, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3 623 грн 70 коп.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як установлено судом, у заяві про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 02 грудня 2024 року визначено, що пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів із застосуванням процентної ставки 0,000001 %, а у разі виходу з пільгового періоду проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 3,4 % на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу.
Зазначена заява підписана ОСОБА_1 , що свідчить про погодження нею відповідних умов кредитування. Факт користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою за картковим рахунком та іншими дослідженими судом доказами.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 02 грудня 2024 року № б/н заборгованість відповідачки за процентами за користування кредитом становить 3 623 грн 70 коп.
Дослідивши умови кредитування, виписку за картковим рахунком та розрахунок заборгованості у їх сукупності та взаємному зв`язку, суд установив, що розмір процентної ставки був погоджений сторонами, а нарахування процентів здійснено відповідно до умов кредитування. Доказів погашення зазначеної заборгованості або доказів, які спростовували б наданий позивачем розрахунок у цій частині, матеріали справи не містять.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 623 грн 70 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом із тим позивач просить стягнути з відповідачки пеню в розмірі 1 150 грн.
Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Оскільки кредитний договір між сторонами укладено 02 грудня 2024 року, тобто в період дії воєнного стану, та заявлена позивачем пеня у розмірі 1 150 грн нарахована за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором у період дії воєнного стану, на спірні правовідносини поширюються положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Таким чином, відповідачка звільнена від обов`язку сплати пені, нарахованої за прострочення виконання грошового зобов`язання у зазначений період, у зв`язку із чим позовні вимоги АТ «А-Банк» у частині стягнення пені в розмірі 1 150 грн задоволенню не підлягають.
Оцінивши наявні у справі докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором від 02 грудня 2024 року № б/н у загальному розмірі 9 370 грн 74 коп., з яких: 5 747 грн 04 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 3 623 грн 70 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені в розмірі 1 150 грн слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжним документом від 25 квітня 2026 року № 6005315578701 позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 370 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 258, 259, 263–265, 279 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором від 02.12.2024 № б/н в сумі 9 370 (дев`ять тисяч триста сімдесят) грн 74 коп., з яких: 5 747 грн 04 коп. – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 3 623 грн 70 коп. – заборгованість за процентами. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» 2 370 (дві тисячі триста сімдесят) грн, сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Сторони у справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-банк», ЄДРПОУ 14360080, місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 10.09.2026.

Суддя