Дата документу 04.08.2026 | Справа № 554/14667/25
| Провадження № 2/554/538/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
04 серпня 2026 року         м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді Михайлової І.М.,
за участі представника позивача – адвоката Остапенка А.І.,
представника відповідача – адвоката Момота Т.Г.,
секретаря судового засідання Станкевич Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Остапенко А.І., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.
Позов умотивований тим, що 29.06.2025 року у м. Полтава через технічну несправність відбулося загоряння транспортного засобу (спеціальний легковий фургон житловий) MERCEDES-BENZ SPRINTER HYMER MLT 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що в цей момент не перебував у русі та зберігався на майданчику. Внаслідок пожежі були знищені та пошкоджені розміщені поруч інші транспортні засоби, зокрема, легковий автомобіль FORD ESCAPE, 2016 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачці. Відповідач є власником легкового фургону MERCEDES-BENZ SPRINTER HYMER MLT 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , компенсувати позивачці завдану майнову шкоду, яка складається з вартості її знищеного автомобіля, відмовився. 
Відповідно до Висновку експерта № 13/09-25 за результатами транспортно- товарознавчого дослідження автомобіля FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 03.09.2025 року судовим експертом Булахом І.О., вартість відновлювального ремонту автомобіля складатиме 2685925,63 грн., а тому він є економічно недоцільним з підстав, викладених в мотивувальній частині висновку експерта. Вартість матеріального збитку на дату проведення дослідження дорівнює ринковій вартості автомобіля на день пожежі та складає 473484,02 грн. Дані публічних державних реєстрів свідчать про те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має у власності щонайменше 14 транспортних засобів та 12 об`єктів нерухомого майна в Полтаві, Києві, Яремчі (5 земельних ділянок, 4 будинки, 1 квартиру, 2 нежитлових приміщення), тобто його фінансовий стан дозволяє відшкодувати завдану шкоду. 
Оскільки відповідач – власник легкового фургона, відмовився компенсувати майнову шкоду позивачці у розмірі вартості її знищеного автомобіля, позивачка просила стягнути з відповідача 473484,02 грн майнової шкоди, 30000 грн моральної шкоди та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5034,84 грн, 14200 грн витрат на проведення експертизи.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 24.11.2025 року відкладено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 15.01.2026 року закрито
підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
05.03.2026 року судове засідання протокольно відкладено в зв`язку з неявкою учасників справи.
Судове засідання, призначене на 14.04.2026 року протокольною ухвалою суду відкладено за клопотанням представника відповідача - адвоката Момота Т.Г.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 06.05.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Момота Т.Г. про повернення до стадії підготовчого провадження, судове засідання за його клопотанням відкладено.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.06.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Момота Т.Г. про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи. Задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка ОСОБА_3 . У судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2026 року.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Остапенко А.І. підтримав позовну заяву, просив її задовольнити з викладених у ній підстав. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином.
Зокрема, надісланий на адресу за місцем реєстрації відповідача рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви, повідомленням про розгляд справи, ОСОБА_2 не було вручено, а поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній». Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом цивільної справи, учасником якої він є.
Представник відповідача – адвокат Момот Т.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Подав письмове клопотання від 20.06.2026 року про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування клопотання зазначив, що позивачка ОСОБА_1 передала автомобіль, ключі та документи ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , а той поставив автомобіль на охоронюваній території ТОВ «Міксавто плюс» за адресою м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4. У вихідний день 29.06.2025 року о 21 год. 30 хв. автомобіль знаходився біля автомайстерні і був пошкоджений пожежею. Саме ОСОБА_3 повідомив їй про загоряння транспортного засобу. Позивачка проживає за 7 км від місця пожежі. Оскільки позивачка передала автомобіль у володіння та розпорядження ОСОБА_3 , саме він повинен повернути позивачці автомобіль у стані, який був до пошкодження. Натомість, відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем за цим позовом. Відшкодування шкоди, завданої автомобілю під час пожежі, здійснює особа, яка володіє та користується автомобілем і яка зобов`язана повернути його власнику в належному стані та відшкодувати завдані збитки в разі його пошкодження. 
Згідно із ч. 1 ст. 244 ЦПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
21.07.2026 року Шевченківським районним судом міста Полтави постановлено перейти до стадії ухвалення судового рішення та відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 14 год. 04.08.2026 року.
03.08.2026 року до суду через систему «ЄСІТС» електронний суд надійшло клопотання представника відповідача – Момота Т.Г. про відкладення розгляду справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника відповідача.
Представник позивача – адвокат Остапенко А.І. подав заяву про оголошення судового рішення без його участі.
Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення судового засідання, визначених статтю 223 ЦПК України, в даному випадку судом не встановлено, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 є власницею легкового автомобіля FORD ESCAPE, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим 14.06.2025 року ТСЦ 5341.
29.06.2025 року близько 21 год. 27 хв. сталася пожежа в спеціальному легковому фургоні житловому MERCEDES-BENZ SPRINTER HYMER MLT 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується відомостями МТСБУ щодо перевірки чинності полісу внутрішнього страхування №224655348 від 229.06.2025 року стосовно страхування транспортного засобу відповідача MERCEDES-BENZ SPRINTER HYMER MLT 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 ; витягом з Єдиного державного реєстру МВС від 29.07.2025 року та не спростовано відповідачем.
Відповідно до Акту про пожежу, складеного 30.06.2025 року уповноваженою посадовою особою ДСНС – провідним інспектором ВЗНС та НПЗ Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області старшим лейтенантом служби цивільного захисту Сокоревою Р. М., пожежа мала місце за адресою м. Полтава, вул. Леоніда Каденюка, 4, об`єктом пожежі є фургон житловий MERCEDES-BENZ SPRINTER HYMER MLT 580, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_2 , місцем виникнення пожежі є кабіна водія, а причина пожежі – несправність електричної системи.
Акт про пожежу від 30.06.2025 року складено в присутності відповідача ОСОБА_2 , містить про що свідчить його особистий підпис на акті, зауваження відсутні.
В Акті про пожежу від 30.06.2025 року також зазначено перелік пошкоджених та знищених пожежею транспортних засобів, серед яких є належний позивачці легковий автомобіль FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
22.08.2025 року легковий автомобіль FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,
оглянутий судовим експертом Булахом І.О. Огляд проведено в присутності сторін (їхніх представників), зокрема й представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Момота Т.Г. 
Щодо вартості робіт експерта, пояснила, що 01.10.2024 року експертом було проведено огляд транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_5 , 30.09.2024 року установа відповідача отримала запрошення на проведення огляду, однак представник відповідача не з`явився на проведення огляду, висновок про незалежну експертизу транспортного засобу виготовлений 25.05.2025 року, згідно із квитанцією від 26.05.2025 року №900 здійснено оплату робіт експерта у розмірі 5500 грн, що підтверджено відповідною квитанцією.
Встановлено, що відповідача та його представника повідомлено про проведення 22.08.2025 року о 10 год судовим експертом огляду належного позивачці автомобіля з метою визначення матеріальної шкоди, що підтверджено копією повідомлення ОСОБА_1 від 14.08.2025 року та фіскальними чеками із трекінгом Укрпошти про вручення повідомлення відповідачу 20.08.2025 року, 21.08.2025 року та представнику відповідача 30.08.2025 року.
Згідно із договором 13/08-25 від 20.08.2025 року про проведення транспортно-товарознавчої дослідження рахунком фактурою №13/08-25 від 21.08.2025 року, квитанцією до касового прибуткового ордеру №13 від 22.08.2025 року, акту №13/08-25 приймання-передачі виконаних робіт від 20.08.2025 року загальна вартість робіт експерта становить 14200 грн.
Акт огляду колісно-транспортного засобу від 22.08.2025 року містить перелік виявлених судовим експертом пошкоджень та підписаний без зауважень представником відповідача – адвокатом Момотом Т.Г.
Згідно з Висновком експерта № 13/09-25 за результатами транспортно-товарознавчого
дослідження автомобіля FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 03.09.2025 року судовим експертом Булахом І.О., ринкова вартість автомобіля FORD ESCAPE станом на дату пошкодження 29.06.2025 року становить 473484,02 грн, проте вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на дату технічного огляду складатиме 2685925,63 грн, а тому відновлювальний ремонт є економічно недоцільним з підстав, викладених в мотивувальній частині висновку експерта. Вартість матеріального збитку на дату проведення дослідження дорівнює ринковій вартості автомобіля на день пожежі та складає 473484,02 грн.
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).
Тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що:
перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у частині першій статті 1187 ЦК України не вичерпний. Окремі предмети матеріального світу мають одночасно декілька потенційно шкідливих властивостей, через що поводження з такими предметами слід кваліфікувати як змішані джерела підвищеної небезпеки. Змішані джерела підвищеної небезпеки можуть існувати в межах одного об`єкта матеріального світу. Автомобіль є складною технічною системою, під час експлуатації якої використовується механічна, хімічна, електрична енергія, вогненебезпечні, отруйні речовини тощо;
транспортний засіб, який не рухався (зберігався на автостоянці), але спричинив завдання шкоди внаслідок його загоряння через технічну несправність електричної чи паливної системи, слід кваліфікувати як джерело підвищеної небезпеки у розумінні частини першої статті 1187 ЦК України. Транспортний засіб кваліфікується як джерело підвищеної небезпеки не через його можливість рухатись, а через його конструктивні особливості, що зумовлює наявність у власника або особи, яка володіє відповідним транспортним засобом на іншому правовому титулі, обов`язків, що опосередковують необхідність недопущення завдання шкоди іншим особам, (зокрема, необхідність дотримання низки технічних вимог, порушення яких може мати наслідком ймовірне неконтрольоване завдання шкоди);
транспортний засіб, який не використовується (зберігається), створює ймовірне підвищене заподіяння шкоди через неможливість повного контролю з боку особи у процесі його використання за умови наявності у відповідного транспортного засобу небезпечних конструктивних елементів (зокрема, паливна та електрична системи автомобіля);
для відшкодування шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки за правилами статті 1187 ЦК України не має значення, чи використовує він таке джерело за призначенням. Визначальним є те, що відповідні потенційні шкідливі властивості такого джерела проявились і призвели до завдання шкоди іншим особам.
З огляду на викладене, між сторонами склалися спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 , який в момент загоряння не рухався (зберігався на автостоянці), але спричинив завдання шкоди внаслідок його загоряння через технічну несправність електричної системи, слід кваліфікувати як джерело підвищеної небезпеки у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України. Відповідні потенційні шкідливі властивості такого джерела проявились і призвели до завдання шкоди іншим особам, зокрема, позивачці.
Згідно з Висновком експерта № 13/09-25 за результатами транспортно-товарознавчого
дослідження автомобіля FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 03.09.2025 року судовим експертом Булахом І.О., вартість матеріального збитку на дату проведення дослідження дорівнює ринковій вартості автомобіля на день пожежі та складає 473484,02 грн.
Таким чином, суд доходить до висновку, що позивачкою надано належний, достатній
та допустимий доказ розміру завданої їй майнової шкоди. У висновку експерта зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку і висновок підготовлено для подання до суду.
Водночас відповідач не надав суду доказів та/або пояснень щодо того, що висновок експерта є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності. 
Ухвалою суду від 11.06.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Момота Т.Г. про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, через необгрунтованість, а незгода представника відповідача із визначеним експертом у висновку №13/09-25 розміром майнових збитків не свідчить про необгрунтованість призначення судом експертизи.
Водночас, суд звертає увагу відповідача і на те, що положеннями ст. 106 ЦПК України учасникам справи надано право самостійно звернутися до експертної установи та подати до суду висновок експерта.
Своїм правом на самостійне звернення до експертної установи відповідач надалі не скористався і перешкод для цього суд не вбачає.
Альтернативного висновку експерта щодо вартості збитків позивачці унаслідок пошкодження її автомобіля відповідачем також не надано.
Суд зобов`язав представника відповідача забезпечити явку свідка з боку відповідача – ОСОБА_3 . Проте представник відповідача не забезпечив явку свідка, у судовому засіданні на допиті ОСОБА_3 не наполягав.
Суд приймає до уваги той факт, що клопотання представника відповідача – адвоката Момота Т.Г. від 20.06.2026 року про відмову в задоволенні позову ґрунтується на аргументах представника відповідача, безвідносно суті висновку експерта. Надаючи оцінку аргументам клопотання, суд звертається до свого попереднього висновку про те, що транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 , який в момент загоряння не рухався (зберігався на автостоянці), але спричинив завдання шкоди внаслідок його загоряння через технічну несправність електричної системи, слід кваліфікувати як джерело підвищеної небезпеки у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України. 
Відповідні потенційні шкідливі властивості такого джерела проявились і призвели до завдання шкоди позивачці як власнику знищеного транспортного засобу. Отже, відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки, має відшкодувати завдану ним шкоду. 
При цьому, судом не встановлено і відповідач не спростував, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 
Під час розгляду справи суду не надано доказів того, що позивачка ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі передала свій транспортний засіб у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_3 , на якого вказує відповідач, і що саме до цієї особи перейшло право на отримання відшкодування або обов`язок відшкодувати шкоду позивачці.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відповідальності ОСОБА_3 за пошкодження транспортного засобу позивачки та неналежності ОСОБА_2 , як відповідача у справі через відсутність підстав для висновку, що майнова шкода ОСОБА_1 завдана спільними діями (бездіяльністю) власника автомобіля та іншої особи ОСОБА_3 або їхніми діями з єдністю наміру.
Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
За змістом ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
На обґрунтування завданої моральної шкоди позивачка покликалася на те, що в момент, коли вона дізналася про пожежу та пошкодження свого автомобіля, вона пережила значний психологічний стрес. Згодом виявилося, що автомобіль знищено повністю і він не підлягає ремонту (виконання ремонту є економічно недоцільним). Натепер позивачка не може користуватися належним їй майном і змушена відриватися від звичайних занять, щоб займатися питаннями стягнення завданої шкоди. Позивачка також зазначає, що відповідач навіть формально не вибачився перед нею та увесь час, що минув з моменту завдання шкоди, замість того, щоб домовитися про відшкодування, поводив себе абсолютно байдуже. Таке ставлення відповідача до проблеми лише посилило негативні емоції позивачки. 
При цьому, дані публічних державних реєстрів свідчать про те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має у власності щонайменше 14 транспортних засобів та 12 об`єктів нерухомого майна в Полтаві, Києві, Яремчі (5 земельних ділянок, 3 будинки, 2 квартири, 2 нежитлових приміщення), тобто його майновий стан дозволяє відшкодувати майнову шкоду. Враховуючи характер вчиненого відповідачем правопорушення, глибину і тривалість своїх душевних страждань, ступінь вини та халатність відповідача, подальшу поведінку відповідача (відсутність навіть формальних вибачень та байдуже ставлення до питання відшкодування шкоди), а також судову практику у справах відповідної категорії (зокрема, правові висновки у постанові ВС у складі ОП КЦС від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20), виходячи з вимог справедливості, добросовісності, розумності, позивачка оцінила завдану їй моральну шкоду в 30000,00 грн.
Ураховуючи фактичні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач унаслідок пошкодження її майна, характеру майнових втрат, враховуючи тяжкість вимушених змін у її житті, порушення звичайного ритму життя, а саме неможливість позивача користуватися належним їй майном, необхідність організації інших способів пересування, суд приходить до висновку про доведеність підстав для відшкодування моральної шкоди. 
Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд вважає розумним та достатнім розміром визначеним у грошовому виразі для відшкодування моральної шкоди 30000 грн.
Ураховуючи викладене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача 473484,02 грн майнової шкоди та 30000 грн – моральної шкоди, що в загальному розмірі становить 503484,02 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої ст. 141
ЦПК України.
Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору у розмірі 5034,84 грн. 
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 6-9 ст. 139 ЦПК України).
Позивачкою разом з позовом подані копії Договору № 13/08-25 від 20.08.2025 року, рахунку-фактури № 13/08-25 від 21.08.2025 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 22.08.2025 року, Акта № 13/08-25 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які підтверджують факт понесення нею витрат на залучення судового експерта (проведення експертизи) в сумі 14200,00 грн.
Відповідач не подавав суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату послуг експерта. При цьому, суд вважає слушним посилання в позовній заяві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22 про те, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права.
Оскільки Висновок експерта № 13/09-25 за результатами транспортно-товарознавчого
дослідження автомобіля FORD ESCAPE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складений 03.09.2025 року судовим експертом Булахом І.О., був поданий до суду разом з позовною заявою, пов`язаний з обставинами даної справи та врахований судом як доказ, витрати на його виготовлення (на залучення експерта) підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в сумі 14200,00 грн.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди– задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 473484,02 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 30000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5034,84 грн та витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 14200 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Повний текст рішення складено 10 серпня 2026 року.

Суддя           І.М. Михайлова