| Справа № 454/2084/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Бельзецької О.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Белзької міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що після припинення фермерського господарства рішенням районної ради її батькові ОСОБА_2 виділено у власність земельну ділянку (пай) в розмірі середньої земельної частки із земель, які були надані фермерському господарству в постійне користування.
Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та вона проживала разом з ним, а тому є такою, що прийняла спадщину.
Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися з позовом до суду.
Позивач в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав.
Від представника відповідача надійшло клопотання, в якому вона просила розглядати справу без її участі, проти позову не заперечила.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.
З свідоцтва про народження та витягу з актового запису встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 .
З рішенням Сокальської районної ради №6 від 05.03.1999р. встановлено, що у ОСОБА_2 вилучено земельну ділянку, надану йому в постійне користування для ведення фермерського площею 27.1га та залишено в його приватній власності земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) у Домашівській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
З довідки №162/02.1-19 від 09.01.2025р. встановлено, що середня земельна частка (пай) по Домашівській сільській раді становить 2,22га.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті позивачка проживала разом з ним, що встановлено з свідоцтва про смерть та довідки №1630/02.1-19 від 17.04.2026р.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Відповідно до ст.13 Закону України "Про фермерське господарство", ст.32 ЗК України визначено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). Дія частин першої та другої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).
Викладене свідчить, що громадяни можуть отримати землі державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства у загальному порядку, визначеному Земельним кодексом України. Фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. 
Статтею 13 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в Постановах від 19.06.2018р. у справі №816/1920/17, від 12.03.2019р. у справі №1140/2036/18.
Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.
Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 
Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном.

Судом встановлено, що батьку позивачки передано у власність земельну ділянку в розмірі середньої земельної частик із земель, які були надані йому в постійне користування для ведення фермерського господарства. 
Також, позивачка проживала з ним на день відкриття спадщини, а тому суд визнає позов підставним.
Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.
Визнати за мною ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі земельної частки (паю) площею 2,22га за рахунок землі, яка була йому надана в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства на території Белзької міської ради Львівської області.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Белзька міська рада Львівської області, ЄДРПОУ:04056144, місцезнаходження: вул.Дмініканська,1, м.Белз, Шептицький район, Львівська область. 

Головуючий: Л. Ю. Фарина