Харківський окружний адміністративний суд  _61700, _м. _Харків, _майдан _Свободи, _6, _inbox@adm.hr.court.gov.ua, _ЄДРПОУ: _34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2026 р. справа № 520/10179/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду з 16.04.2024 по 14.05.2024 з 19.05.2024 по 19.07.2024 з 01.08.2024 по 24.08.2024 з 03.10.2024 по 06.10.2024 з 08.10.2024 по 11.10.2024 з 21.11.2024 по 08.12.2024 з 16.12.2024 по 21.12.2024 сумарно за 147 днів в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань», передбаченої пунктом 1 розділу XXXVII порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам передбачений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 виконував бойові (спеціальні) завдання понад 30 днів, що підтверджується відповідною довідкою. Проте відповідачем протиправно не виплачено йому додаткову грошову винагороду в розмірі 70 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Позивач вважає свої права порушеним, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 04.05.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 дані щодо виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022, грошовий атестат та докази його вручення позивачу. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 подати до суду витребувані документи протягом п`ятнадцяти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки у спірний період військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_4 . Просить відмовити в задоволенні позову. 
Ухвалою суду від 03.07.2026 повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_2 : дані щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022; грошовий атестат та докази його вручення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати до суду витребувані судом документи протягом п`яти календарних днів з дня отримання копії ухвали.
Відповідачем на виконання ухвали суду, надано картки особового рахунку позивача за 2024 та 2025 рік.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розгляд справи здійснюється з урахуванням надмірного навантаження в Харківському окружному адміністративному суді, а також з урахуванням днів перебування судді у відпустці у період з 06.07.2026 по 20.07.2026 та з 10.08.2026 по 23.08.2026 включно.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач у період з 16.04.2024 по 21.01.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією військового квитка позивача серії НОМЕР_5 . 
У період з 16.04.2025 по 14.05.2025, 19.05.2024 по 29.07.2024, з 01.08.2024 по 24.08.2024, з 03.10.2024 по 06.10.2024, з 08.10.2024 по 11.10.2024, з 21.11.2024 по 08.12.2024, з 16.12.2024 по 21.11.2024 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Часовоярській міській територіальній громаді Бахмутського району Донецької області, Хотінській територіальній громаді Сумського району Сумської області, Білопільської територіальної громади Сумського району Сумської області, що підтверджується довідкою від 02.09.2025 №5400 (а.с.17).
За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, у вказаний період він виконував бойові (спеціальні) завдання, сумарно більше тридцяти днів, а отже вважає наявним право на виплату в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та розділом ХХХVII порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та іншим особам, передбачений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. 
Позивач 10.03.2026 звернувся на адресу відповідача із заявою щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Натомість, відповіді не отримав.
Відтак, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1^2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пунктів 2,4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Підпунктом «а» пункту 1 статті 9^2 Закону №2011-ХІІ визначено, що на період дії воєнного стану (особливого періоду): військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 1 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, зі змінами, внесеними наказом Міністерства оборони України від 21.05.2024 №339 "Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.05.2024 за №746/42091, на період воєнного стану військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно; на тимчасово окупованій російською федерацією території України; на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій; на території противника.
Пунктом 2 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 визначено, що підтвердження виконання бойових (спеціальних) завдань здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій або бойове донесення; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про виконання бойових (спеціальних) завдань кожним військовослужбовцем (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу.
Інформацію про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань у минулому місяці відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців, до 05 числа поточного місяця в установленому законодавством порядку.
Військовослужбовцям, які вибувають до нового місця служби (навчання) з виключенням зі списків особового складу частини та мають менше 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась, інформація про такі дні зазначається у наказі командира військової частини (установи, організації).
Пунктом 3 розділу І "Загальні положення" Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
За приписами пунктів 4, 5, 6 розділу XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260 виплата одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів військових частин (установ, організацій).
Накази про виплату одноразової винагороди особовому складу, у якого право на отримання одноразової винагороди настало у минулому місяці, видаються до 05 числа поточного місяця на підставі: даних обліку днів для виплати одноразової винагороди, які підтверджують наявність сумарно обчислених 30 днів виконання завдань військовослужбовцями в умовах, визначених пунктом 1 цього розділу, за які виплата одноразової винагороди не здійснювалась; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної у витязі з наказу командира військової частини (установи, організації) за попереднім місцем проходження служби військовослужбовця; інформації про кількість днів виконання бойових (спеціальних) завдань для виплати одноразової винагороди, зазначеної військовою частиною (установою, організацією), до якої для виконання завдань був відряджений військовослужбовець.
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати одноразової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 1^1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Отже, на період воєнного стану, згідно з пунктом 1^1 Постанови №168, розділом XXXVII «Особливості виплати одноразової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку №260, військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000,00 грн за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно; на тимчасово окупованій російською федерацією території України; на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Суд наголошує, що одноразова винагорода в розмірі 70000,00 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань (п.1 розділу XXXVII Порядку виплати грошового забезпечення, затвердженого наказом МОУ № 260 від 07.06.2018, у редакції наказу МОУ № 339 від 21.05.2024) була запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 № 419 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168", та згідно пункту 2 постанови № 419 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 квітня 2024 року.
Як встановлено судом, у спірний період позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді "стрілець-номер обслуги відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки". Як свідчить довідка №5400, складена відповідачем на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 №51 дск том 9 від 09.04.2024, том 10 від 29.04.2024, том 11 від 22.05.2022, том 12 від 19.06.2024, том 13 від 22.07.2024, том 15 від 29.08.2024, том 16 від 25.09.2024, том 17 від 12.10.2024, том 18 від 03.11.2024, том 19 від 24.11.2024, том 20 від 15.12.2024, у період з з 16.04.2024 по 14.05.2024 з 19.05.2024 по 19.07.2024 з 01.08.2024 по 24.08.2024 з 03.10.2024 по 06.10.2024 з 08.10.2024 по 11.10.2024 з 21.11.2024 по 08.12.2024 з 16.12.2024 по 21.12.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у Часовоярській міській територіальній громаді Бахмутського району Донецької області, Хотінській територіальній громаді Сумського району Сумської області, Білопільської територіальної громади Сумського району Сумської області (а.с.17).
Вказані обставини відповідачем не заперечуються. 
Згідно особових карток позивача, протягом періоду служби у Військовій частині НОМЕР_2 йому нараховувались: додаткова винагорода до 100000,00 грн, зокрема, 30000,00 грн у квітні 2024 року, 16129,03 грн - у травні 2024 року, 80645,16 грн - у липні 2024 року, 58064,06 грн - у серпні 2024 року, 10000,00 грн - у листопаді 2024 року, а також додаткова винагорода 70000,00 грн. за сумарно обчислені кожні 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань - у грудні 2024 року у сумі 70000,00 грн. (а.с.68-69). 
Суд зазначає, що факт виплати позивачу додаткової винагороди свідчить про те, що відповідачем було визнано участь позивача у заходах із забезпечення оборони України та виконання службово-бойових завдань в умовах воєнного стану.
Також суд ураховує, що розмір додаткової винагороди залежить від характеру та умов виконуваних завдань, ступеня залучення військовослужбовця до бойових (спеціальних) завдань, а також наявності належного документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях.
При цьому сама по собі виплата додаткової винагороди не є безумовним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи заходах, визначених пунктом 1 розділу ХХХVII Порядку №260. 
Так, матеріали справи не містять, відомостей, які би свідчили саме про виконання позивачем завдань в межах однієї з підстав, визначених приписами постанови №168, для отримання спірної винагороди: як то під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно; на тимчасово окупованій російською федерацією території України; на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Належних бойових наказів, витягів з бойових журналів, рапортів (донесень) начальника (командира) підрозділу щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які відповідно до Постанови №168 є підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди, матеріали справи не містять.
Отже, здійснення відповідачем виплат додаткової винагороди свідчить лише про підтвердження факту проходження служби та виконання окремих завдань в районах ведення бойових дій, проте не підтверджує наявності визначених законодавством підстав для виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 70000,00 грн за 147 днів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень, довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Однак, позивачем у позовній заяві вказані лише загальні доводи щодо бездіяльності (дій) відповідача, що виразилася у невиплаті йому спірної додаткової винагороди за спірний період, однак жодних обставин та відповідних доказів, з яких суд міг би встановити наявність у позивача права на отримання спірної додаткової винагороди, зокрема, за період з 16.04.2024 по 14.05.2024 з 19.05.2024 по 19.07.2024 з 01.08.2024 по 24.08.2024 з 03.10.2024 по 06.10.2024 з 08.10.2024 по 11.10.2024 з 21.11.2024 по 08.12.2024 з 16.12.2024 по 21.12.2024 сумарно за 147 днів матеріали справи не містять. Наведена довідка містить загальні відомості, які свідчать про участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України та є підставою для надання статусу учасника бойових дій (або особи з інвалідністю внаслідок війни).
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Так, позивачем не надано до суду належних доказів щодо вчинення відповідачем протиправних дій чи бездіяльності або щодо наявності порушеного права позивача. Судом таких обставин також не встановлено.
Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.
Керуючись ст.ст. 19, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН