ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"09" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/2569/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/2569/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) 
до відповідачів: Виробничо-комерційної фірми ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ) (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, село Малодолинське, вул. Паромна, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 21034486); Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АВТОДОР” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 20, код ЄДРПОУ 13888197); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )
про стягнення 823 226,65грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АВТОДОР”, ОСОБА_1 про стягнення 823 226,65грн. 
Ухвалою від 29.06.2026р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Ленд менеджмент консалтинг груп” було залишено без руху.
03.07.2026р. до Господарського суду надійшла заява (вх. №22819/26) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.07.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2569/26. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Згідно ч.5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Пунктом 5.8 розділу І Положення про ЄСІТС передбачено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.06.2022 у справі №761/21436/20.
У пункті 5.6. Положення про ЄСІТС визначено, що користувач ЄСІТС - особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень.
Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (пункт 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).
Згідно з п. 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.
Таким чином, особи, які зареєстровані в ЄСІТС, мають змогу знайомитися з матеріалами справи в електронному вигляді, оскільки всі внесені до автоматизованої системи діловодства судів документи та повідомлення по справі надсилаються до Електронних кабінетів користувачів в автоматичному порядку.
Відповідно до відомостей, наявних у матеріалах справи, відповідачі – Виробничо-комерційна фірма ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АВТОДОР”, ОСОБА_1 є користувачами ЄСІТС, зареєстровані в “Електронному суді” та мають власні “кабінети” в “Електронному суді”.
Так, згідно Довідки суду про доставку електронного документа від 07.07.2026р. “Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (спрощене)" від 06.07.2026р. по справі № 916/2569/26 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Виробничо-комерційній фірмі ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ) в її електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 06.07.2026р. о 19:54.
Згідно Довідки суду про доставку електронного документа від 07.07.2026р. “Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (спрощене)" від 06.07.2026р. по справі № 916/2569/26 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - ОСОБА_1 в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 06.07.2026р. о 19:50.
Згідно Довідки суду про доставку електронного документа від 07.07.2026р. “Документ в електронному вигляді "Ст.176 Ухвала про відкриття провадження у справі (спрощене)" від 06.07.2026р. по справі № 916/2569/26 (суддя Погребна К.Ф.) було надіслано одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю ,,АВТОДОР” в його електронний кабінет, та документ доставлено до електронного кабінету 06.07.2026р. о 19:50.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.
Таким чином, відповідачі повідомлені про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.
Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Відповідачі своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористались, жодних заперечень проти позову не надали, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи суд встановив.
Як вказує позивач, 18.02.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (Лізингодавець) та Виробничо-комерційної фірмою “КВАРЦ” (Приватна форма власності) (Лізингоотримувач) був укладений договір фінансового лізингу №UA358L-19-03.
Відповідно до п.2.1 договору №UA358L-19-03 лізингодавець зобов`язується придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у додатку №1 до цього договору, і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому договорі й Загальних умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними умовами.
Згідно з п.2.2 договору №UA358L-19-03 цей договір укладений відповідно до Загальних умов, які є невід`ємною частиною цього договору; при виконанні цього договору сторони керуються Загальними умовами так, якби положення зазначених Загальних умов були б включені в текст цього договору (з врахуванням відповідної їх інтерпретації стосовно цього договору), у тому числі, при виконанні цього договору сторони мають обов`язки і права, передбачені Загальними умовами; у разі наявності протиріч між цим договором та Загальними умовами застосовуються/матимуть перевагу положення цього договору.
Пунктами 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 договору №UA358L-19-03 передбачено, що валютою зобов`язання та валютою платежу за цим договором є українська гривня; при цьому у випадках, передбачених цим договором, розмір грошових зобов`язань може визначатись як гривневий еквівалент суми в базовій валюті; курс гривні до базової валюти - курс пропозиції (ask) базової валюти на міжбанківському валютному ринку за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://vvww.udinform.com на час закриття торгів; у разі, якщо фактичний курс купівлі базової валюти лізингодавцем з урахуванням усіх комісій і зборів є вищим, ніж курс пропозиції (ask) базової валюти на міжбанківському валютному ринку, то курс гривні до базової валюти визначається як курс, за яким було здійснено останнє придбання лізингодавцем базової валюти в його обслуговуючому банку або через його обслуговуючий банк, за умови, що таке придбання було вчинене впродовж 10 календарних днів (включно) до дня визначення курсу гривні до базової валюти; фактичний курс купівлі базової валюти - це курс купівлі базової валюти лізингодавцем; для цілей розрахунку фактичного курсу купівлі базової валюти приймається до уваги сума фактично понесених лізингодавцем витрат на купівлю такої валюти в гривнях, що включає, окрім заявленого обслуговуючим банком лізингодавця курсу конвертації, також усі суми комісій, зборів та інших витрат лізингодавця, пов`язаних з купівлею лізингодавцем базової валюти; базова валюта - USD; період нарахування - календарний місяць.
Відповідно до п.3.2.3 договору №UA358L-19-03 вартість предмету лізингу за договором купівлі-продажу №CL2392 від 18 лютого 2019 року, укладеним між лізингодавцем та продавцем предмету лізингу, становила гривневий еквівалент 67 100USD (шістдесят сім сто доларів 00 центів), що за максимальним курсом продажу USD на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення договору купівлі-продажу складає 1 828 475грн., в тому числі ПДВ – 304 745,83грн. 
Згідно з п.3.6 договору №UA358L-19-03 в якості продавця предмета лізингу лізингоодержувач обрав ТОВ з II “ЦЕППЕЛІН УКРАЇНА ТОВ”, юридичну особа, належним чином створену та зареєстровану за законодавством України, що знаходиться за адресою: 03022, Київ, вул. Васильківська, 34.
За п.4.1 договору №UA358L-19-03 загальна сума лізингових платежів за договором складається з: А) відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу лізингоодержувача); Б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 цього договору.
Згідно з п.4.5 договору №UA358L-19-03 лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком №3 до цього договору, збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати лізингових платежів; кінцевою датою сплати для першого лізингового платежу після авансового платежу є: - в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулася з 1 по 15 число відповідного місяця перше число місяця, наступного за місяцем відповідної дати передачі; - в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулася після 15 числа відповідного місяця перше число другого місяця, відраховуючи від місяця дати передачі; за 5 банківських днів до кінцевої дати сплати у відповідному періоді нарахування (не включаючи кінцеву дату сплати) лізингодавець надсилає лізингоодержувачеві рахунок-фактуру на вказану у відповідному договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв`язку; рахунок-фактура, виставлений лізингодавцем, повинен зазначати окремо суму відшкодування вартості предмета лізингу та суму процентів, що підлягають сплаті за відповідний період нарахування, збільшених відповідно до умов пункту 14.4. загальних умов; при зміні законодавства України, що регулює питання нарахування та сплати податку на додану вартість на суму процентів у складі лізингового платежу, а саме виключення процентів з переліку платежів, нарахування та сплата яких не підлягає оподаткуванню ПДВ, розмір процентів у складі лізингових платежів за відповідний період, що нараховуються згідно умов цього договору, підлягає зміні та перерахунку; в такому випадку лізинговий платіж збільшується на суму ПДВ, яку лізингодавець нараховує на частину процентів у складі лізингового платежу; неотримання рахунку-фактури або несвоєчасне отримання рахунку-фактури не звільняє лізингоодержувача від зобов`язання по сплаті відповідного лізингового платежу у строки та у сумі, що встановлені відповідним договором та вказаними у уточненому загальному графіку лізингових платежів.
Положеннями п.п. 6.1, 9.8 договору №UA358L-19-03 встановлено, що строк лізингу для цілей даного договору становить 36 місяців; цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами.
Додатком №1 до договору №UA358L-19-03 є специфікація, яка визначає предмет лізингу – дорожній вібраційний ґрунтовий коток SEM 512 .
Додатком №2 до договору №UA358L-19-03 є графік авансових лізингових платежів та комісійної винагороди.
Додатком №3 до договору №UA358L-19-03 є загальний графік лізингових платежів, відповідно до якого зазначено помісячні сплати лізингових платежів (36 місяців), суми до сплати в USD (загальна сума 57 684,06), гривні (1 571 980,56), відсотки (200 534,31 грн).
Загальними умовами договорів фінансового лізингу №UA358L-19, які підписані з боку позивача та відповідача-1, погоджено наступні умови, зокрема: 
- лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі (п.3.4.3);
- за передачу кожного предмета лізингу лізингоодержувачеві в тимчасове володіння й користування лізингоодержувач виплачує лізингодавцеві загальну суму лізингових платежів відповідно до правил, встановлених пунктом 14, а також відповідним договором; сплата загальної суми лізингових платежів здійснюється шляхом сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу відповідно до вимог пункту 14.2 загальних умов, а також сплати решти загальної суми лізингових платежів відповідно до вимог пункту 14.3 загальних умов; лізингові платежі за кожним договором включають відшкодування вартості предмета лізингу та проценти, крім загальної суми лізингових платежів при настанні обставин, передбачених цими загальними умовами та договором; лізингоодержувач також зобов`язаний виплачувати лізингодавцеві інші суми відповідно до правил, передбачених цими загальними умовами; частина загальної суми лізингових платежів, що залишилась після сплати авансового лізингового платежу, за кожним договором, підлягає сплаті лізингоодержувачем лізингодавцеві періодичними лізинговими платежами відповідно до правил, встановленим відповідним договором; при цьому відповідний договір повинен визначати загальний розмір такої частини загальної суми лізингових платежів, що залишилася після сплати авансового лізингового платежу, а також розмір кожного із зазначених періодичних лізингових платежів, розрахований на дату передачі предмета лізингу, загальну кількість таких періодичних лізингових платежів і періодичність їхньої сплати за таким договором; у випадку, якщо предмет лізингу за будь-яким договором складається з більш ніж однієї відокремленої одиниці, такий договір також повинен передбачати розподіл кожного періодичного лізингового платежу на частини, що відповідають кожній відокремленій одиниці (п.п. 14.1, 14.3);
- після передачі предмета лізингу лізингоодержувачеві протягом 10 (десяти) календарних днів сторони підпишуть загальний графік платежів, який буде оформлено додатком до договору і стане його невід`ємною частиною; такий загальний графік платежів визначатиме конкретний розмір лізингових платежів у базовій валюті та у гривні за курсом гривні до базової валюти станом на дату, яка передує даті укладання договору або за курсом гривні до базової валюти станом на дату, що передує даті передання предмета лізингу лізингоодержувачеві, а також передбачатиме конкретні календарні дати кінцевої дати сплати лізингових платежів за відповідний період нарахування, але в кожному разі відповідно до правил, визначених у пунктах 14.2 й 14.3 загальних умов; протягом дії договору частина лізингових платежів, що відноситься на відшкодування вартості предмета лізингу, зміні не підлягає; частина лізингових платежів, що відноситься па проценти, збільшується відповідно до пункту 14.4 загальних умов (п.14.7);
- у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувача, лізингоодержувач буде зобов`язаний сплатити лізингодавцеві пеню у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов), і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі; така пеня нараховується на фактичну суму заборгованості за кожний окремий період нарахування; зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред`явлення лізингодавцем лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені; лізингоодержувач зобов`язаний здійснити сплату пені, передбаченої цим пунктом, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання такої вимоги лізингодавця; збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцеві у зв`язку з простроченням сплати платежів лізингоодержувача, відшкодовуються лізингоодержувачем у сумі понад зазначену пеню; сплата лізингоодержувачем пені, зазначеної в першому абзаці цього пунктом 14.7, не звільняє лізингоодержувача від виконання своїх зобов`язань по сплаті лізингових платежів (п.14.10);
- для всіх вимог, що випливають з відповідного договору та/чи Загальних умов, включаючи вимоги зі сплати неустойки, встановлюється строк позовної давності в три роки; обмеження в шість місяців для нарахування штрафних санкцій, встановлене статтею 232 Господарського кодексу України, до штрафних санкцій, передбачених відповідним договором та/чи Загальними умовами не застосовується; нарахування штрафних санкцій (неустойки тощо) за прострочення виконання зобов`язань, передбачених відповідним договором та/чи цим Загальними умовами здійснюється протягом усього строку прострочення, починаючи від дня, коли зобов`язання мало бути виконано; ці Загальні умови вступають в силу, як частина кожного договору, що містить посилання на застосування Загальних умов, одночасно з ним; кожен договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами (п.п. 21.3, 21.4, 23.1).
18.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю “КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “АВТОДОР” (поручитель, відповідач-2) було укладено договір поруки №UA358L-19-03SА, відповідно до якого кредитор і Виробничо-комерційна фірма “КВАРЦ” (приватна форма власності) (надалі - боржник) уклали договір фінансового лізингу від 18 лютого 2019 року №UA358L-19-03 (надалі - договір лізингу) зі сплатою боржником на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму 67 100 USD (шістдесят сім тисяч сто доларів), що за максимальним курсом продажу USD на Міжбанківському валютному ринку (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinorm.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1 828 475, в тому числі ПДВ 304 745,83грн. 
Згідно з п.2.1 договору поруки №UA358L-19-03SА цей договір поруки є забезпеченням поручителем виконання зобов`язань боржником за договором лізингу зі сплати на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму, що складає гривневий еквівалент 57 684,06 USD (п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят чотири долари 06 центи), що за максимальним курсом продажу USD на Міжбанківському валютному ринку (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору становить 1 571 890,56грн., в тому числі ПДВ 228 559,38грн., а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань боржником, передбачених умовами договору лізингу; поручитель цим у безумовному і безвідкличному порядку зобов`язується як поручитель сплатити кредиторові на першу вимогу кредитора у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань у терміни і на умовах, передбачених договором лізингу, суму основного боргу (лізингові платежі та викупна ціна), і всі інші грошові суми та всі інші зобов`язання, які належать до сплати і підлягають виконанню на користь кредитора з боку боржника в даний момент або будуть належати до сплати і підлягати виконанню в будь-який час у майбутньому відповідно до умов договору лізингу, з урахуванням змін і доповнень до нього.
Пунктом 2.2 договору поруки №UA358L-19-03SА передбачено, не обмежуючи положень п.2.1, поручитель у безумовному і безвідкличному порядку зобов`язується, розглядаючи це зобов`язання як окреме, додаткове і безперервне зобов`язання, відшкодувати кредиторові на його вимогу всі збитки, грошові зобов`язання, вимоги відшкодування, витрати і видатки будь-якого характеру, що виникли через будь-яку несплату або несвоєчасну сплату поручителем сум, що підлягають сплаті за цим договором поруки, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту, коли кредитор пред`явив поручителеві вимогу про виплату відповідних сум, що підлягають сплаті на його користь та документарних підтверджень таких збитків; це зобов`язання про відшкодування збитків залишається в силі, навіть якщо порука, передбачена п.2.1, з будь-якої причини втрачає чинність або можливість примусового виконання стосовно поручителя.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору поруки №UA358L-19-03SА кредитор повідомляє поручителя про невиконання або неналежне виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором за договором лізингу протягом 7 (семи) робочих днів з моменту такого невиконання або неналежного виконання; однак ненадання такого повідомлення або будь-який недолік у ньому не перешкоджає кредиторові реалізовувати та/або здійснювати у примусовому порядку будь-які і всі його права як встановлено у цьому договорі поруки; кредитор має право висувати вимоги відповідно до цього договору поруки незалежно від здійснення у той час або в майбутньому будь-яких заходів або процесуальних дій проти боржника або будь-якої іншої особи з метою стягнення заборгованості за цим договором поруки; кредитор або боржник заявляє свої вимоги до поручителя шляхом направлення йому листа або кур`єром за адресою, що зазначена нижче в цьому договорі поруки.
Відповідно до п.17.1 договору поруки №UA358L-19-03SА цей договір поруки набирає чинності у дату його укладення і діє до дати надання кредитором поручителеві письмового підтвердження про виконання всіх зобов`язань боржника за договором.
18.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Катерпіллар Файненшл Україна” (кредитор, позивач) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-3) укладений договір поруки №UA358L-19-03SG, відповідно до якого кредитор і Виробничо-комерційна фірма “КВАРЦ” (приватна форма власності) (надалі - боржник) уклали договір фінансового лізингу від 18 лютого 2019 року №UA358L-19-03 (надалі - договір лізингу) зі сплатою боржником на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму 67 100 USD (шістдесят сім тисяч сто доларів 00 центів), що за максимальним курсом продажу USD на Міжбанківському валютному ринку (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinorm.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору складає 1 828 475грн., в тому числі ПДВ 304 745,83грн. 
Згідно з п.2.1 договору поруки №UA358L-19-03SG цей договір поруки є забезпеченням поручителем виконання зобов`язань боржником за договором лізингу зі сплати на користь кредитора лізингових платежів на загальну суму, що складає гривневий еквівалент 57 684,06 USD (п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят чотири долари 06 центи), що за максимальним курсом продажу USD на Міжбанківському валютному ринку (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього договору становить 1 571 890,56грн., в тому числі ПДВ 228 559,38грн., а також штрафних санкцій за порушення зобов`язань боржником, передбачених умовами договору лізингу; поручитель цим у безумовному і безвідкличному порядку зобов`язується як поручитель сплатити кредиторові на першу вимогу кредитора у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань у терміни і на умовах, передбачених договором лізингу, суму основного боргу (лізингові платежі та викупна ціна), і всі інші грошові суми та всі інші зобов`язання, які належать до сплати і підлягають виконанню на користь кредитора з боку боржника в даний момент або будуть належати до сплати і підлягати виконанню в будь-який час у майбутньому відповідно до умов договору лізингу, з урахуванням змін і доповнень до нього.
Інші умови договору поруки №UA358L-19-03SG є аналогічними умовам договору поруки №UA358L-19-03SА.
31.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Катерпіллар Файненшл Україна” (лізингодавець, позивач) та Виробничо-комерційною фірмою “Кварц” (приватна форма власності) (лізингоодержувач, відповідач-1) укладена додаткова угода №1 до договору №UA358L-19-03 від 18.02.2019, якою сторони вирішили уточнити загальний графік платежів до договору із визначенням: кінцевих дат сплати лізингових платежів (щомісячно з 01.09.2020 по 01.08.2023), щомісячних платежів у USD, гривні, суми відсотків та відшкодувань частини вартості предмета лізингу.
Позивач вказує, на підставі договору позивач передав 31.07.2020 Лізингоодержувачу Ґрунтовий вібраційний дорожний каток SEM, модель 512, серійний номер SEM00512LGJW00118, в комплектації, зазначеній в специфікації, що є Додатком №1 до Договору, що підтверджується актом прийому-передачі № 100 від 31.07.2020 р. та видатковою накладною № 100 від 31.07.2020р.
За посиланнями позивача, на виконання умов договору відповідач 1 сплатив позивачу авансовий платіж у розмірі, відповідно до п. 4.2. договору фінансового лізингу, а також комісійну винагороду у розмірі, відповідно до п. 4.3. договору фінансового лізингу. 
Позивач зазначає, що відповідно до пункту 4.5 договору фінансового лізингу Лізингоодержувач, крім інших зобов`язань, повинен сплачувати Лізингодавцю лізингові платежі в порядку і розмірах, зазначених в Додатковій угоді № 1 від 31.07.2020р. до договору фінансового лізингу. 
Поряд з цим, як вказує позивач відповідачем 1 не було сплачено лізингові платежі за договором на суму 395 710,21грн., а саме: за грудень 2022р. – 62 141,75грн., за січень 2023р. – 3 656,50грн., за лютий 2023р. – 3 656,50грн., березень 2023р. – 3 656,50грн., квітень 2023р. – 80 649,74грн., травень 2023р. – 80 649,74грн., червень 2023р. – 80 649,74грн., липень 2023р. – 80649,74грн. 
За посиланнями позивача, факт виникнення заборгованості за вказані періоди підтверджується довідкою АТ «Укрсиббанк», де вказано, що за період з 01.01.2019 по 12.01.2026 платежі не проводилися на користь ВКФ “КВАРЦ” (Приватна форма власності); довідкою АТ «ІНГ Банк Україна» щодо надходжень коштів ВКФ “КВАРЦ” (Приватна форма власності) за період з 01.01.2019 по 12.01.2026. У вказаній довідці перелічено платежі, сплачені ВКФ “КВАРЦ” (Приватна форма власності) за договором фінансового лізингу за вказаний період.
Як зазначає позивач, 25.09.2025р. він, разом з Повідомленням № 67/09 від 23.09.2025 про порушення умов договору фінансового лізингу, направив відповідачу 1 вимогу № 66/09 від 23.09.2025р. про сплату пені, що підтверджується поштовим чеком, списком згрупованих відправлень, та описом вкладення у цінний лист та 29.09.2025р. вказану вимогу про сплату пені відповідач 1 отримав, що підтверджується відомостями з сайту ДП «УКРПОШТА». Крім того, 30.09.2025р. позивачем на адресу відповідачів 2, 3 було направлено вимоги про сплату заборгованості. 
Проте відповідні вимоги були залишені відповідачами без відповіді та задоволення. 
Отже посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку; зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов?язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Згідно з ч.1 ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (№723/97-ВР (втратив чинність), чинний на дату укладення договору фінансового лізингу) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» (№723/97-ВР, втратив чинність, був чинним на дату укладення договору фінансового лізингу) сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
За ч.ч. 1-4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
За ч.ч. 1-4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.ст. 546-548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).
За ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що правовідносини у даній справі виникли на підставі укладеного між ТОВ «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА» та ВКФ «КВАРЦ» (приватна форма власності) договору фінансового лізингу №UA358L-19-03 від 18.02.2019, а також укладеного між ТОВ «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА» та ТОВ «АВТОДОР» договору поруки №UA358L-19-03SА від 18.02.2019р. та укладеного між ТОВ «КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА» та ОСОБА_1 договору поруки №UA358L-19-03SG від 18.02.2019р.
Так, на виконання умов договору фінансового лізингу №UA358L-19-03 від 18.02.2019 та Загальних умов позивачем було надано відповідачу-1 предмет лізингу, а відповідач-1 зобов`язався своєчасно сплачувати лізингові платежі в розмірі, передбаченому додатком №3 до цього договору (в редакції додаткової угоди №1 від 24.05.2019).
Суд зазначає, що за матеріалами справи підтверджено, зокрема за виписками по рахунку, рахунками-фактурами, неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати лізингових платежів за договором №UA358L-19-03 від 18.02.2019, внаслідок чого у відповідача-1 виникла заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 395 710,21 грн., яка підтверджена за наявними матеріалами справи та відповідачем-1 не спростована.
Окрім того, на повідомлення позивача про порушення договору від 23.09.2025 №67/09 та необхідність сплати заборгованості відповідач-1 жодним чином не відреагував. Докази сплати наявної заборгованості відповідача-1 в матеріалах справи відсутні.
В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 за договором фінансового лізингу №UA358L-19-03 від 18.02.2019р. між позивачем та відповідачем-2 та позивачем та відповідачем-3 були укладені відповідні договори поруки, за якими поручителі у безумовному і безвідкличному порядку зобов`язались, розглядаючи це зобов`язання як окреме, додаткове і безперервне зобов`язання, відшкодувати кредиторові на його вимогу всі збитки, грошові зобов`язання, вимоги відшкодування, витрати і видатки будь-якого характеру, що виникли через будь-яку несплату або несвоєчасну сплату поручителем сум, що підлягають сплаті за цим договором поруки, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту, коли кредитор пред`явив поручителям вимоги про виплату відповідних сум, що підлягають сплаті на його користь та документальних підтверджень таких збитків.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи укладені між позивачем та відповідачами - 2, 3 договори поруки №UA358L-19-03SА від 18.02.2019р., №UA358L-19-03SG від 18.02.2019р., з огляду на встановлені обставини справи в частині неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати лізингових платежів, господарський суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість та необхідність задоволення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів 395 710,21грн. заборгованості за лізинговими платежами.
Крім того, суд зазначає, що на вимоги позивача, зокрема, про виплату заборгованості відповідач-2 та відповідач-3 жодним чином не відреагували. Докази сплати наявної заборгованості відповідачем-2 та відповідачем-3 в матеріалах справи відсутні.
Щодо заявлених до стягнення пені та 3% річних, господарський вказує наступне.
Як було встановлено судом, умовами договору фінансового лізингу №UA358L-19-03від 18.02.2019 та Загальних умов передбачено, зокрема, що: у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувача, лізингоодержувач буде зобов`язаний сплатити лізингодавцеві пеню у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов), і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі; така пеня нараховується на фактичну суму заборгованості за кожний окремий період нарахування; зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред`явлення лізингодавцем лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені; лізингоодержувач зобов`язаний здійснити сплату пені, передбаченої цим пунктом, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання такої вимоги лізингодавця; збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцеві у зв`язку з простроченням сплати платежів лізингоодержувача, відшкодовуються лізингоодержувачем у сумі понад зазначену пеню; сплата лізингоодержувачем пені, зазначеної в першому абзаці цього пунктом 14.7, не звільняє лізингоодержувача від виконання своїх зобов`язань по сплаті лізингових платежів.
Як було встановлено судом, за умовами договорів поруки поручителі у безумовному і безвідкличному порядку зобов`язались, розглядаючи це зобов`язання як окреме, додаткове і безперервне зобов`язання, відшкодувати кредиторові на його вимогу всі збитки, грошові зобов`язання, вимоги відшкодування, витрати і видатки будь-якого характеру, що виникли через будь-яку несплату або несвоєчасну сплату поручителем сум, що підлягають сплаті за цим договором поруки.
Приймаючи до уваги умови укладених договорів, а також встановлені судом обставини допущення відповідачем-1 порушення умов договору, а також невиконання відповідачем-2 та відповідачем-3 своїх зобов`язань за договорами поруки, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування позивачем 391 509,96 грн. пені та 39 006,48 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання відповідачами своїх грошових зобов`язань, розрахунок яких судом перевірено (за визначені позивачем періоди) та встановлено їх правильність та обґрунтованість. 
При цьому, як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору фінансового лізингу, позивачем були направлені відповідачем відповідні вимоги (повідомлення) про необхідність сплати пені та 3% річних із наданням відповідних розрахунків. Натомість в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачами нарахованих пені та 3% річних.
Водночас, господарський суд враховує норми матеріального права, а саме ч.3 ст. 551 ЦК України, які встановлюють, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд має право зменшити розмір санкцій, зокрема з таких підстав: у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частиною третьою статті 551 ЦК України, статтею 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, відповідно до змісту статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним у судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
Суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Застосоване у статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не належить до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 24.02.2020 у справі № 917/686/19, від 26.02.2020 у справі № 922/1608/19, від 15.04.2020 у справі № 922/1607/19, від 04.10.2021 у справі № 922/3436/20, від 10.11.2022 у справі № 910/15705/21, від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21, від 22.05.2024 у справі № 911/95/20).
Отже, саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки, пені), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначила, що розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування: характером неустойки (договірний або встановлений законом); підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано); складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових; умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків. Отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору хоча би одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/2269/22, яку скаржник цитує у касаційній скарзі, також звернула увагу на те, що категорії "значно" та "надмірно", які використовуються у статті 551 ЦК України та у статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведених статей спрямовані на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому, як зауважила об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Отже, об`єднана палата Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 виснувала про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки і критеріїв для встановлення розміру, до якого суд має право її зменшити.
З огляду на вищевикладене, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру неустойки (пені, штрафу), приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності, як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України, зважаючи на правову природу штрафних санкцій та їх основне призначення компенсаційного, а не карального характеру, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, господарський суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру нарахованої відповідачу пені на 50% - до 195 754,98 грн. що є пропорційним та справедливим та запобігає безпідставному збагаченню кредитора за рахунок боржника..
Водночас, враховуючи факт неналежного виконання відповідачами своїх грошових зобов`язань, які виникли за спірними правовідносинами, перевіривши розрахунки позивача 3% річних за визначений ним період та встановивши його обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства, з огляду на правомірність та підставність позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів основного боргу, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 36 006,48 грн. 3% річних.
При цьому суд зазначає, що стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, беручи до уваги значний розмір пені, заявлений до стягнення позивачем, суд вважає, що зменшення розміру пені на 50%, виходячи з обставин даної справи та задоволення позовних вимог в частині основного боргу та нарахованих 3% річних не призводить до нівелювання значення штрафних санкцій як відповідальності за порушення виконання зобов`язання та відповідає співмірності і загальним засадами цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано. 
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, проте враховуючи зменшення пені підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України. 
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) до Виробничо-комерційної фірми ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ) (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, село Малодолинське, вул. Паромна, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 21034486), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,АВТОДОР” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 20, код ЄДРПОУ 13888197) та до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) – задовольнити частково. 
2. Стягнути солідарно з Виробничо-комерційної фірми ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ) (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вулиця Паромна, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 21034486) та Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОДОР” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 20, код ЄДРПОУ 13888197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) заборгованості за лізинговими платежами в сумі 395 710 (триста дев`яносто п`ять тисяч сімсот десять)грн. 21коп., пені в розмірі 195 754 (сто дев`яносто п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири)грн. 98коп. та 3% річних 36 006 (тридцять шість тисяч шість)грн. 48коп..
3.Солідарно стягнути з Виробничо-комерційної фірми “Кварц” (приватна форма власності) (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вулиця Паромна, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 21034486) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) заборгованості за лізинговими платежами в сумі 395 710 (триста дев`яносто п`ять тисяч сімсот десять)грн. 21коп., пені в розмірі 195 754 (сто дев`яносто п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири)грн. 98коп. та 3% річних 36 006 (тридцять шість тисяч шість)грн. 48коп..
4.Стягнути з Виробничо-комерційної фірми ,,КВАРЦ” (ПРИВАТНА ФОРМА ВЛАСНОСТІ) (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Малодолинське, вулиця Паромна, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 21034486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) судовий збір в сумі 3 292 (три тисячі двісті дев`яносто дві)грн. 91коп. 
5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОДОР” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 20, код ЄДРПОУ 13888197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) судовий збір в сумі 3 292 (три тисячі двісті дев`яносто дві)грн. 90коп. 
6.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА” (03022, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 34, код ЄДРПОУ 35431993) судовий збір в сумі 3 292 (три тисячі двісті дев`яносто дві)грн. 90коп. 
7. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено та підписано  09 вересня 2026 р.

Суддя К.Ф. Погребна