Єдиний унікальний номер 725/3314/26 
Номер провадження 2/725/889/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2026 року м. Чернівці 
Чернівецький районний суд м. Чернівців у складі:
головуючого судді Федіної А.В., 
за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, - 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що він придбав в онлайн-магазині «Autobis» навушники Apple AirPods Max Pink MGYN3 (21954843) вартістю 142999 грн. Отримавши вказаний товар через службу доставки «Нова пошта», він виявив, що навушники не є оригінальною продукцією компанії Apple Inc., а є підробкою, у зв`язку з чим він звернувся до продавця з вимогою повернути гроші та прийняти повернення товару, такі звернення були проігноровані відповідачем, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. 
Оскільки він придбав товар неналежної якості, а відповідач ввів його в оману щодо навушників, не надавши повну і достовірну інформацію про їх не оригінальне походження, посилаючись на норми матеріального права, звернувся до суду з даним позовом та просив зобов`язати відповідача провести повернення товару та повернути сплачені за товар кошти в сумі 14299 грн., стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. 
В судове засідання позивач не з`явився, одночасно з позовною заявою також направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи, а також відзиву чи заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. 
Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 
У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною стороною у справі, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. 
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направила відзиву, а позивач не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
За правилами ч.4 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.
Відповідно до положень частин 5-7 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця).
Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору.
Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей ( ч. 9 ст. 12 Закону).
За наслідками розгляду справи встановлено, що 24.08.2025 року о 18 год. 32 хв. за допомогою сервісу NovaPay на рахунок ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) було проведено платіж на суму 14299 грн. в рахунок оплати вартості навушників Apple AirPods Max Pink MGYN3 (21954843). Також, позивачем долучено до матеріалів справи копію гарантійного талону ФОП ОСОБА_2 №46550 від 21.08.2025 року на вказаний вище товар (а/с 12, 13). 
Згідно положень ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 639 ЦК України передбачено форму договору, зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, він вважається укладеним у письмовій формі. 
За наслідками розгляду справи встановлено, що договір щодо купівлі вказаного вище товару, зокрема навушників Apple AirPods Max Pink MGYN3 (21954843), укладався на відстані за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема мережі Інтернет, однак з долучених до матеріалів справи доказів не представляється можливим встановити особу покупця за таким договору, адже у долученій до матеріалів справи копії фіскального чеку не вказано даних платника (покупця), позивач не надав доказів щодо оформлення ним замовлення у відповідача. Також, позивачем долучено до матеріалів справи в паперовій формі електронні докази у вигляді повідомлень, відправлених через застосунок-месенджер з яких не вдається встановити наявність домовленостей між позивачем та відповідачем щодо придбання зазначеного товару, при цьому розмову від імені покупця у вказаних повідомленнях веде особа як жіночої так і чоловічої статті про що свідчать наступні повідомлення: «хотіла б повернути навушники», «я уже звернулась до адвоката» датовані 28 серпням та «в інакшому випадку буду змушений звернутись до суду», датоване 29 серпня. Відправники вказаних повідомлень невідомі. 
Також, у тексті позовної заяви позивач зазначає, що навушники Apple AirPods Max Pink MGYN3 (21954843) не є оригінальною продукцією компанії Apple Inc., а є підробкою, натомість на підтвердження таких обставин не надає будь-яких доказів. Крім того, за відсутності доказів укладення договору купівлі-продажу між сторонами та доказів погоджених між сторонами істотних умов такого договору, суд позбавлений можливості встановити який саме товар був предметом договору, чи обумовлювались його характеристики, походження такого товару та стадії погодження істотних умов договору. 
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що  відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Оскільки матеріали справи не містять достатньо належних та допустимих доказів на підставі яких суд, поза розумним сумнівом, міг би встановити факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу навушників Apple AirPods Max Pink MGYN3 (21954843), обумовлених цим договором умов щодо якості продукції та не відповідність отриманого позивачем товару погодженим сторонами характеристик щодо навушників, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності. 
Враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від спати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з нього на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. 
Оскільки позивачем долучено до матеріалів справи також копію посвідчення учасника бойових дій, слід зазначити, що у даній категорії справ він не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з огляду на наявний у нього статус учасника бойових дій, виходячи з наступного. 
За приписами пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся до суду у даному позові. 
Крім того, питання щодо застосування положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» розглядалось Великою Палатою Верховного Суду в справі № 9901/311/19, за результатами розгляду якої 09 жовтня 2019 року було прийнято постанову. 
Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 зазначено, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Даний позов не стосується порядку та обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту позивача як учасника бойових дій, тому у цьому випадку на нього не поширюється дія пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 42, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 6, 15, 16, 262, 629, 635, 639 ЦК України, НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, - 

ВИРІШИВ: 
В задоволені позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.