ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 | Справа № 910/6321/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” Одеської області
до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Офісу Генерального прокурора
третя особа Державна казначейська служба України
про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 1217341,72 грн.,
Суддя Паламар П.І.
Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” звернулося в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що внаслідок спільних протиправних дій Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі-відповідач 1.), Офісу Генерального прокурора (далі-відповідач 2.) було накладено арешт на належне йому майно, а саме: на зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебували на території ТВ “Білгород-Дністровський елеватор” (у т.ч. на 304,54 т насіння соняшнику врожаю 2018 року), проведено електронні торги у формі аукціону з його продажу, у зв`язку із чим він не реалізував свій актив та йому була заподіяна майнова шкода у розмірі 3197670 грн.
Для її стягнення він звернувся в суд з відповідним позовом.
Рішенням господарського суду м. Києва від 29 квітня 2024 р. у справі № 910/18717/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2024 р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Офісу Генерального прокурора, третя особа Державна казначейська служба України задоволено, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь 3197670 грн. збитків, 47965 грн. судового збору.
Посилаючись на прострочення відповідачами сплати стягнутих за рішенням суду сум, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь 929551,82 грн. збитків внаслідок інфляції за період прострочення травня 2023-квітня 2026 років та 287789,90 грн. три проценти річних з простроченої суми за період прострочення 13 травня 2023-12 травня 2026 років.
Також позивач просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 105000 грн. з попереднього розрахунку витрат по оплаті послуг адвоката.
Відповідач 1. у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Вказував, що відповідно до функцій та повноважень Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами останнє не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тому він не є належним відповідачем у справі. Згідно п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 3 серпня 2011 р., рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства. Зазначав, що з його боку відсутній склад правопорушення відносно Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” в частині прострочення виконання грошового зобов`язання. Також вказував на безпідставність визначення позивачем періоду стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання протягом 13 травня 2023-12 травня 2026 років, оскільки наказ господарського суду Державною казначейською службою України отримано 7 квітня 2025 року. Тому розрахунок позивача є методологічно помилковим та суперечить фактичним обставинам справи.
Крім того, заперечував про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 105000 грн., оскільки позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг) та не зазначено кількість витраченого часу під час надання послуг.
Відповідач 2. у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Вказував, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Наказ господарського суду міста Києва від 27 березня 2025 р. у справі № 910/18717/23 про стягнення збитків у розмірі 3197670 грн. перебуває на виконанні в ДКСУ в порядку черговості за рахунок коштів бюджетної програми 3504030 “Заходи щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб”. Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” за бюджетною програмою 3504030 передбачено 150,00 млн гривень. На сьогодні за бюджетною програмою 3504030 обліковується не виконаних виконавчих документів на суму понад 313,94 млн. грн., які надійшли на виконання та зареєстровані раніше вищевказаного наказу суду.
Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву проти позову заперечила, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що внаслідок сукупних дій відповідачів позивача було протиправно позбавлено майна - насіння соняшника врожаю 2018 року, в кількості 304, 54 т, яке перебувало на зберіганні у ТОВ “Білгород- Дністровський елеватор”.
Рішенням господарського суду м. Києва від 29 квітня 2024 р. у справі № 910/18717/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 грудня 2024 р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, Офісу Генерального прокурора, третя особа Державна казначейська служба України задоволено, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” 3197670 грн. збитків, 47965 грн. судового збору.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, наявними у справі копіями вищевказаних судових рішень.
У силу вимог ст. 75 ГПК України указані обставини, встановлені рішенням суду в господарській, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.
Доводи відповідачів з цього приводу є безпідставними.
Заявлені вимог зводяться до прострочення державою виконання обов`язку з відшкодування шкоди, завданої діями та рішеннями її органів.
Заявлений позивачем період прострочення виконання його грошового зобов`язання з 13 травня 2023 р. (моменту заподіяння шкоди) до 12 травня 2026 року.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів (ст. 1175 ЦК України).
За ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
За змістом указаних вимог закону обов`язок особи відшкодувати шкоду, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоду, завдана майну фізичної або юридичної особи настає негайно після її завдання.
Доводи відповідачів з приводу тривалості визначеного позивачем періоду прострочення виконання обов`язку з відшкодування майнової шкоди, який є грошовим, суперечить указаним вимогам закону та встановленим обставинам невиконання цього зобов`язання до часу звернення позивача в суд з даним позовом, тому є необгрунтованими.
Держава реалізує свою правосуб`єктність, владні повноваження та захищає інтереси через систему органів державної влади у межах їх компетенції, встановленої Конституцією та законами. У цивільних та інших правовідносинах держава діє не безпосередньо, а через ці уповноважені органи.
Органи, які порушили права позивача, визначені первісним позовом та рішенням суду про стягнення з них збитків у розмірі 3197670 грн. Відповідно до конституційних норм держава, яка утворює міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, несе повну відповідальність за їхню діяльність.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України). Це правило стосується як договірної, так і позадоговірної відповідальності держави. З огляду на те, що саме держава наділяє її органи майном, зокрема коштами, ці органи не мають власного майна.
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі незалежно від того, на якому казначейському рахунку вони обліковуються.
Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати на підставі ст. 625 ЦК України заявлених сум за прострочення виконання обов`язку з відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, є держава Україна.
Тому як у спорі щодо відшкодування завданої державою шкоди у грошовому еквіваленті, так і у спорі щодо прострочення виконання обов`язку з виплати такого відшкодування, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у судовому рішенні, суд стягує відповідні суми саме з Державного бюджету України, а не з конкретних рахунків органу державної влади, що представляє інтереси держави у спірних правовідносинах.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За таких обставин, враховуючи, що завдана відповідачами шкода не була відшкодована своєчасно, негайно після її заподіяння, що призвело до прострочення відповідного грошового зобов`язання, з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 929551,82 грн. збитків внаслідок інфляції за період прострочення травня 2023-квітня 2026 років, 287789,90 грн. три проценти річних з простроченої суми за період прострочення 13 травня 2023-12 травня 2026 років.
Питання відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката підлягає вирішенню в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідачів.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 145, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” Одеської області задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код 37567646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Шаболат” (67770, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Центральна, 120-Б, код 03768767) 929551,82 грн. збитків внаслідок інфляції, 287789,90 грн. три проценти річних з простроченої суми, 14608,10 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва   П.І.Паламар