Справа 556/3924/25  
Номер провадження 2/556/216/2026  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И    

17.06.2026 року.          сел.Володимирець
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді Іванків О.В.
при секретарі Кньовець Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Володимирець в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся через свого представника до суду з позовом до Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності, а саме на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , позивач 25 лютого 2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за №393. Спадщина на яку видане таке свідоцтво складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в даному свідоцтві нічого не зазначено стосовно земельної ділянки на якій розташований даний житловий будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Тому просить позов задовольнити, визнати за ними право власності на спадкове майно за законом та розглянути справу без участі позивача.
Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду 31.12.2025 року.
Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28.04.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник відповідача Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, заявлені вимоги залишають на розсуд суду. 
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , від 19.02.2020 року. 
За життя  ОСОБА_2 , на праві власності належали житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №198313293, від 30.01.2020 року, номер запису про право власності: 35259915, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2019261156208.
Після смерті  ОСОБА_2 , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. 
Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , заведена за заявою позивача ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру від 25.02.2021 року.
Після чого 25 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстроване в реєстрі за №393. Спадщина на яку видане таке свідоцтво складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Однак у зв`язку з невідповідністю процедурі приватизації, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок була повернута позивачем у власність Полицької сільської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №435678098 від 16.07.2025 року.
Разом з тим, позивач, будучи добросовісним набувачем і власником житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 набутого в порядку спадкування, опинився в ситуації невизначеності щодо юридичного статусу земельної ділянки розміщеної під вказаним нерухомим майном та достатньої і необхідної для його експлуатації. Таким чином, право власності позивача на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно є чинним та належним чином підтвердженим.
При цьому житловий будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, є функціонально та юридично взаємопов`язаними об`єктами. Позивач як власник житлового будинку має законний інтерес у належному оформленні права на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування та експлуатації.
Відсутність у позивача належним чином оформленого речового права на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок, створює перешкоди у повноцінному здійсненні ним правомочностей власника нерухомого майна та не забезпечує стабільності й визначеності його правового становища.
За таких обставин виникла необхідність у судовому захисті права позивача та належному визначенні правового режиму земельної ділянки, розташованої під житловим будинком та необхідної для його обслуговування і експлуатації, з урахуванням нерозривного зв`язку права власності на нерухоме майно з правом користування відповідною земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю.
Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо де право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17, у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно з виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці.
Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.
Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди superficies solo cedit (збудоване приростає до землі) має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.
Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 в справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».
Невіддільність об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований, вказує на те, що позивачі успадковуючи право власності на житловий будинок, правомірно розраховували й на можливість використання земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомого майна на тих же умовах, на яких її використовував попередній власник.
Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Враховуючи, що позивач є власником будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, яка має цільове призначення для будівництва та обслуговування домоволодіння, та в сукупності утворює цілісний об`єкт нерухомості, а тому набуваючи право власності на житловий будинок, позивач набув і право власності на земельну ділянку для його обслуговування.
Окрім того відповідачка позов визнала, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263 - 265 Цивільно процесуального кодексу України, суд - 
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області про визнання права власності задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0.25 га кадастровий номер 5620888000:01:003:0141 з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що розташована за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом. 
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя:     О.В. Іванків

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Полицька сільська рада Вараського району Рівненської області юридична адреса: с. Полиці, вул.Б.Хмельницького, Вараський район Рівненська область код ЄДРПОУ 04388320.