Справа № 682/1286/26
Провадження № 2/682/1164/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року 
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Маршал І.М.,
з участю секретаря судових засідань Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.07.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 9272267. 
31.03.2026 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31032026 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9272267 від 24.07.2025.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу заборгованість відповідача перед позивачем становить 52 477,15грн. з яких:
- 15 998,40 грн. заборгованість по тілу кредиту;
- 28 478,75 грн. загальна заборгованість по відсотках;
- 8000,00 грн. заборгованість за пенею та штрафами.
Відповідач не виконав перед новим кредитором свої зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору.
Сторона позивача в позові клопотала про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.
Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення по справі відповідно до змісту яких заперечила щодо задовлення позову в частині стягнення з відповідача 8 000 грн. заборгованості за пенею та штрафами, оскільки вважає вказну вимогу позитвача необгрунтованою та такою, що суперечить вимогам закону.
Вивчивши письмові докази по справі та викладені в письмових поясненнях сторони відповідача доводи щодо часткового заперечення вимог позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24.07.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 9272267 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 11000,00 грн. строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,00 % в день за весь строк користування кредитом. 
Цей договір, паспорт кредиту та умови, які розміщені на сайті ТОВ «Авентус Україна» складають єдиний кредитний договір з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких приєднався підписавши договір.
31.03.2026 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31032026 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9272267 від 24.07.2025.
Так, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, розрахунку заборгованості, яка не була спростована відповідачем, заборгованість відповідача перед позивачем становить :
- 15 998,40 грн. заборгованість по тілу кредиту;
- 28 478,75 грн. загальна заборгованість по відсотках.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України суд знаходить обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) та заборгованості по процентах за користування кредитом.
Що ж стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штраф, пеня) в розмірі 8 000 грн., то суд знаходить вказану вимогу необгрунтованою, оскільки така суперечить приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану (введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX) та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо необгрунтованості позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 8 000 грн. заборгованості за пенею та штрафами, оскільки така не грунтується на вимогах закону.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, враховуючи пропорційність задоволених вимог до ціни позову, стягненню підлягають судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 256,52 грн. 
На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549- 552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 274, 277 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014), місце знаходження: 07400, м. Бровари, вул. Лісова, 2, IBAN № НОМЕР_2 у АТ "ТАСкомбанк", кредитну заборгованість в розмірі 44 477,15 грн., та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 256,52 грн.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Маршал І. М.