Єдиний унікальний номер 599/1118/26
Номер провадження 3/599/239/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України
"18" серпня 2026 р. суддя Зборівського районного суду Тернопільської області Снігурський В. В., розглянувши в м. Зборові матеріали, які надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1  – ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

згідно з протоколами про адміністративне правопорушення від 16.07.2026, серії №ПП003053 та серії ВБА №150378, ОСОБА_1  16 липня 2026 року, близько 10 год. 20 хв., на автодорозі М-09 «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», керуючи автомобілем «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , надавала послуги з перевезення пасажирів, не маючи відповідних дозвільних документів (ліцензії).
ОСОБА_1 у судовому засіданні вини не визнала, пояснила, що вперше відвозила сусідів за їх проханням в Польщу, вони заплатили лише за пальне, за послуги плати не отримувала, не знала, що це є правопорушенням.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.
Господарська діяльність, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Частина 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" роз`яснює, що під здійсненням будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає лише у разі доведення систематичної діяльності особи, направленої на отримання доходу, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. 

Доказів того, що ОСОБА_1 провадила господарську діяльність на постійній основі, систематично, з надання платних послуг з перевезення пасажирів адміністративні матеріали не містять.
Відсутні також докази про те, що ОСОБА_1 отримала прибуток за надання послуг з перевезення пасажирів, який був суттєвим та систематичним, а також, що вона отримав будь – який прибуток. 
Не надано будь – яких доказів факту отримання коштів від пасажирів, кошти не вилучалися, пояснень від пасажирів не відібрано, з долучених до справи відеоматеріалів встановити такі обставини не можливо. Більша частина відеоматеріалів не містить звукового супроводу і відображає в основному процедуру складення протоколу про адмінправопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Михайлова проти України», п.64), оскільки це буде прямим порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо безсторонності.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Як зазначалося вище, згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не може слугувати доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
За таких обставин подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 не доведена, отже склад і подія адміністративного правопорушення відсутні і справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Зборівського
районного суду В. В. Снігурський