Справа № 202/1315/26
Провадження № 2/202/2883/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Коваленко К.В.,
представника відповідача - Калініна С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в особі представника через підсистему «Електронний суд» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якої просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договорами № 555156318192 від 18.09.2021, № 75135911 від 30.08.2021, № 3165621 від 13.09.2021, № 101247342 від 26.08.2021, № 3772704 від 26.08.2021, № 4848671 від 03.09.2021, № 2495110699-119448 від 10.09.2021 у розмірі 255 155,29 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 061,86 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Вимоги позовної заяви в частині стягнення заборгованості за договором №101247342 від 26.08.2021 року обґрунтовані наступним. 26.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір №101247342, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (позику) у розмірі 10 000,00 грн., а останній зобов`язався повернути дані кошти, проценти за користування кредитом (базова, фіксована ставка яких становить 1,7% та нараховується за кожен день користування позикою) у термін встановлений договором. Разом з тим, взяті на себе зобов`язання за даним договором ОСОБА_1 не виконував у зв`язку з чим на ним утворилась заборгованість.
17.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 17/12-2021-62, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101247342. 
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101247342.
28.08.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір №28-08/25, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101247342.
З метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Факторинг Партнерс» вимушене звернутись до суду з відповідною позовною заявою.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №101247342 від 26.08.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 77505,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 9500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 66105,50 грн.; заборгованість за комісіями – 1900,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 20 жовтня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Авраменка А.М., ухвалою якого від 22 жовтня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра. 
Справа надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра 03 грудня 2025 року. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної цивільної справи визначено суддю Слюсар Л.П.
19 грудня 2025 року на запит судді Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра надано випуску про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України та скеровано додатки до позовної заяви у цивільній справі № 199/14243/25 в електронному вигляді. 
Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Роз`єднано позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в окремі провадження (по кожному з кредитного договору), зокрема в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №101247342 від 26.08.2021 року в розмірі 77505,50 грн. та передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16 лютого 2026 року головуючим суддею у розгляді позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. (позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №101247342 від 26.08.2021 року в розмірі 77505,50 грн.), ухвалою якої від 20 лютого 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Відповідно до заяви просили суд проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «Факторинг Партнерс» в усіх судових засіданнях. Позов підтримали та просили задовольнити. 
Представник відповідача, адвокат Калінін С.К., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що відповідач заперечує факт укладання кредитного договору, факт отримання грошових коштів за спірним кредитним договором, зазначивши, що надана позивачем довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» про перерахування коштів не підтверджує отримання коштів саме відповідачем, не містять підтвердження належності банківської картки відповідачу та не дають можливості встановити зв`язок між перерахуванням коштів і конкретними кредитним договором. Відповідач заперечував факт ідентифікації позичальника. Вказав, що договір є неукладеним. 
Представник відповідача також посилається на те, що така довідка не є первинним бухгалтерським документом у розумінні законодавства, а тому не може підтверджувати факт здійснення фінансових операцій. Інших належних доказів, які б підтверджували фактичне надання кредитних коштів відповідачу, позивачем не надано.
Також, відповідач не погоджується із наданим розрахунком заборгованості. Так позивачем не надано первинного розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан». На думку відповідача, розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не підтверджений первинними документами, не містить деталізації нарахувань, зокрема щодо періодів, процентних ставок та здійснених платежів, що унеможливлює перевірку його правильності.
Звернув увагу на те, що відсотки нараховані за межами строку кредитування та перевищують тіло кредиту в 6 разів, що є несправедливим. Вважає вимоги про стягнення комісії в розмірі 1900 грн. безпідставними та такими, що не підлягають стягненню. Оскільки умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Звернув увагу суду на не підтвердження факту оплати за договорами факторингу. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю. Крім того, вказав, що відповідач у зв`язку із розглядом справи несе витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 5 000,00 грн., на виконання Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та докази їх розміру буде подано відповідачем протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Вказав на завищений розмір витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути позивач. 
Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності,  вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 26 серпня 2021 року ОСОБА_1 було заповнено анкету -заяву на кредит №101247342 та після процесу оформлення та розгляду заяви (заповнення заяви, автоматичної перевірки, перевірки у БКІ, підтвердження змін, підписання договору) було погоджено та погодженні умови кредитування по заяві 101247342 з умовами: замовлена сума: 12000,00 грн.; замовлений строк: 30 днів; погоджена сума: 10000,00 грн.; погоджений строк: 30 днів; комісія за надання: 19% одноразово; ставка процентів: 1,7% за кожен день користування. 
26.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №101247342 (далі Договір № 101247342 від 26.08.2021 року). Даний договір укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором «U31442» Позичальника, згідно Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН».
За умовами Договору позики № 101247342 ОСОБА_1 отримав позику в сумі 10 000,00 гривень (п.1.2), строком 30 днів з 26.08.2021 (строк кредитування) (п.1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 25.09.2021 (п.1.4). Проценти за користування кредитом: 5100,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2). Комісія за надання кредиту: 1900,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 63,550%. (п. 1.5).
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором позики № 101247342 від 26.08.2021 року виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, номер якої зазначено при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою директора ТОВ «ФК «Елаєнс» від 11.07.2024 року про перерахування коштів за договором №101247342. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти та здійснюючи часткове погашення заборгованості, сплати комісії за пролонгацію та сплатою процентів, що підтверджується Відомостями про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за кредитним договором №10124734 за період з 26.08.2021 року по 01.12.2021 року.
Відповідно до складеного ТОВ «Мілоан» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики № 101247342, станом на 01.12.2021 року склала 44730,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – заборгованість по основній сумі кредиту; 33330,50 грн. – заборгованість по відсоткам; 1900,00 заборгованість по комісії. 
Умовами Договору позики № 101247342 від 26.08.2021 року передбачено право ТОВ «Мілоан» як позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди відповідача.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст.626,629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з приписів ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді відповідно до ст. ст.205,207 ЦК України.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно змісту ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію »
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону ; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» (чинний на момент укладання договору), якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що позикодавець ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за відповідним вищевказаним договором виконало належним чином, перерахувавши зазначені грошові кошти відповідачу.
Дослідженням анкети-заяви на кредит №101247342 створеної 26.08.2021 року, довідки на ідентифікацію; довідки ТОВ ФК «Елаєнс», відомостей про щоденні нарахування та погашення через систему платежів Fondi ТОВ «МІЛОАН» перерахувало 10000,00 гривень із призначенням платежу «Кошти згідно договору 101247342».
Відповідач взятих на себе за цим договором зобов`язань належним чином не виконував, грошові кошти та відсотки за їх користування кредитору не повернув, у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем утворилась заборгованість за Договором позики №101247342 від 26.08.2021 року, яка станом на 28.08.2025 року становить 77505,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 66105,50 грн. – заборгованість за відсотками; 1900,00 грн. – заборгованість за комісіями.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
17 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17/12-2021-62 від 17.12.2021 року, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступає належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.
Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром боржників складає 2503 264,98 грн. Фактор здійснює Фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання цього Договору (п.7.1 договору).
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 р., клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 3043 шт., після чого, з урахуванням умов Договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 р, від Клієнта до Фактора переходять права Вимоги заборгованості до Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 
Відповідно до витягу з Додатку № 3 Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 101247342 від 26.08.2021 року, в розмірі 44730,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – сума заборгованості за тілом; 33330,50 грн. – сума заборгованості по процентам за користування; 19000,00 грн. - заборгованість по комісії.
Згідно з платіжним дорученням №313550009 від 20 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» перераховано ТОВ «МІЛОАН» оплату згідно договору факторингу №17/12-2021-62 від 17.12.2021 року без ПДВ в сумі 2503264,98 грн. 
10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.
Згідно з п.7.1 Договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 5312491,59 грн. без ПДВ.
Ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору, в будь який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п.12 цього Договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному в п.5.6.2 цього Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього Договору. 
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р., на виконання умов Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р., Первісний Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 207307 (двісті сім тисяч триста сім) грн.
Відповідно до витягу з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 101247342, в розмірі 77505,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 66105,50 грн. – сума заборгованості за нарахованими процентами; 1900,00 грн. – заборгованість по комісії.
Відповідно до складеного ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики № 101247342 від 26.08.2021 року, станом на 10.01.2023 року склала 77505,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 33330,50 грн. – заборгованість по відсотками на дату відступлення права вимоги; 32775,00 грн. – відсотки за період з 17.12.2021 року по 23.02.2022 року (5 % денних); 1900,00 грн. – заборгованість з комісії. 
Згідно з Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 рок,у укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Сторона 2) зобов`язання Сторони 1 перед Стороною 2 припиняються в повному обсязі в сумі 15 214 406,31 грн. 
28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено Договір №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» відступає належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників.
Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики ( Кредитними договорами), відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у 236153,20 грн. без ПДВ (п.7.1 договору).
Згідно з п.7.2 Ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п.12 цього Договору, або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному Цивільним кодексом України (зокрема відповідно до п.5.6.2 цього Договору) протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього договору. 
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 р., на виконання умов Договору №28/08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 р., Первісний Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 3604 (три тисячі шістсот чотири).
Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №101247342 від 26.08.2021 року, в розмірі 77505,50 грн., з яких: 9500,00 грн. – сума заборгованості за основним зобов`язанням; 66105,50 грн. – сума заборгованості за нарахованими процентами; 1900,00 грн. –заборгованість за комісіями.
Згідно з Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 вересня 2025 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (Сторона 2) зобов`язання Сторони 1 перед Стороною 2 припиняються частково в сумі 236153,20 грн.; Сторони 2 перед Стороною 1 припиняються повністю. 
Стороною позивача долучено необхідні докази на підтвердження проведення плати згідно вищевказаних договорів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Як передбачено ч. 1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд вважає встановленим, що 26.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір № 101247342, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання.
Відтак, доводи відповідача про відсутність доказів видачі грошових коштів відповідачу є неспроможними.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 здійснював часткове погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 500,00 грн. 
За встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики № 101247342 основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 9500,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 66105,50 грн. суд доходить наступного.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок заборгованості наданий ТОВ «Мілоан», відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики №101247342 від 26.08.2021 у загальному розмірі 42830,50 грн, з яких: 9500,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 33330,50 грн заборгованість за відсотками.
Відповідно до п. 1.3 Договору строк період користування кредитними коштами складає 30 днів та починається з 26.08.2022 та закінчується 25.09.2021 (включно).
Отже, Договором позики визначено строк, за який позикодавець має право нараховувати відсотки за користування позикою (до 25.09.2021 включно).
Договором позики визначено строк, за який позикодавець має право нараховувати відсотки за користування позикою.
Відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
ТОВ «Мілоан» відсотки нараховувалися з 27.08.2021 по 25.09.2021 року у межах строку користування за процентною ставкою 1,7 %. А як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення, договір було пролонговано, за що сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 500 грн., з 26.09.2021 року по 02.10.2021 року включно у межах строку користування за процентною ставкою 1,70%, а з 03.10.2021 по 01.12.2021 року нарахування здійснювалося за процентною ставкою 5% в день.
Як вбачається із Відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 25.09.2021 року було сплачено комісію за пролонгацію в розмірі 500,00 грн. та частково сплачені відсотки 1400,00 грн.
п.2.3.1.1 Договору передбачені максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту при продовження: за 3 дні – 3,00%, за 7 днів – 5,00%, 15 днів – 10,00%.
Відповідно відповідачем сплачено за 7 днів – 500 грн. (10000,00 х 5%). 
Однак доказів подальшої пролонгації договору з 03.10.2021 року суду не надано.
Отже, на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням погодженого строку нарахування відсотків, а саме до 02.10.2021 року включно.
Після відступлення права вимоги від ТОВ "Вердикт Капітал" до ТОВ "Коллект Центр", останнім як правонаступником боржнику ОСОБА_1 було донараховано відсотки за користування позикою періоди з 17.12.2021 по 23.02.2022 за процентною ставкою 5% в день.
Разом з тим, як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Зі спливом строку на який був наданий кредит припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором, тобто після 02.10.2021 та ТОВ «Вердикт Капітал» не мав законних підстав нараховувати проценти, передбачені кредитним договором від №101247342 року.
З урахуванням наведеного, оскільки належних доказів продовження строку дії договору після 17.12.2021 року матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що нарахування процентів за користування позикою після спливу цього строку є безпідставним і з відповідача вони стягненню не підлягають.
Таким чином, із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за процентами за договором позики № 101247342 від 26.08.2021 у розмірі 4830,50 грн. (за період з 27.08.2021 року по 02.10.2021 року включно).
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім іншого, просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту № 101247342 від 26.08.2021 року в розмірі 1900,00 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору про споживчий кредиту № 101247342 від 26.08.2021 р, свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1900,00 грн, встановлена п.1.5.1 Договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що положення договору№ 101247342 від 26.08.2021 р. щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1900,00 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1900,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
Щодо наявності у ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №101247372 від 26.08.2021 року суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», в свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Колект Центр», в свою чергу ТОВ «Колект Центр» відступило ТОВ "ФК «Факторинг Партнерс» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 101247342 від 26.08.2021 року.
Договори факторингу є дійсними та чинними, відомостей про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні.
Відтак, суд погоджується з тим, що до ТОВ «Факторинг Партнерс», як до нового кредитора, перейшли права вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Враховуючи, що відповідач заборгованість за оспорюваним договором не сплатив, доказів оплати суду не надав, тому суд доходить висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 101247342 від 26.08.2021 в розмірі 14330,50 грн., з яких: 9500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4830,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами;
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем за оплату професійної правничої допомоги слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.
Згідно з приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
З матеріалів справи встановлено, що 02.07.2024 між позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі Керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни укладено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024. До матеріалів справи також долучено прайс-лист АО «Лігал Ассістанс».
Згідно витягу з акту №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 сторони погодили надання правових послуг загальною вартістю 25 000,00 грн., що включає надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. по 2000,00 грн. (разом 4 000,00 грн.), надання письмової консультації з вивчення документів - 1 год. – 3000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 год. по 3000,00 грн. (разом 18 000,00 грн.).
Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, тривалість складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю, яка вказана в акті №19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 суд приймає критично.
Із урахуванням наведеного, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також роз`єднання сім позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в окремі провадження (по кожному з кредитного договору), суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. є завищеним. Розумний розмір витрат позивача на правничу професійну допомогу складає 5 000,00 грн. та з урахуванням пропорційного розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню 924,49 грн. (5 000,00 грн. х 14330,50 грн. / 77505,50 грн.), а тому вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки судом було роз`єднано сім окремих позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в окремі провадження (по кожному з кредитного договору), зокрема в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 101247342 від 26.08.2021 в розмірі 77505,50 грн. та передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, та не сплачено позивачем судовий збір за кожну з позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на користь держави, з позивача - у розмірі 1 974,51 грн. та відповідача у розмірі 447,89 грн.
Керуючись ст. ст.4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, код ЄДРПОУ 42640371) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 101247342 від 26.08.2021, яка станом на 26 серпня 2025 року становить 14330,50 (чотирнадцять тисяч триста тридцять) грн. 50 (п`ятдесят) коп., з яких: 9500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 4830,50 грн. - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, код ЄДРПОУ 42640371) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 924,49 грн. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, код ЄДРПОУ 42640371) на користь держави судовий збір у розмірі 1 974,51 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 447,89 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар