Справа №672/477/26 
Провадження №2/672/499/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м.Городок 
Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої – судді Пономаренко Л.Е.,
за участю секретаря судового засідання Моцної М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті матері вчасно прийняла спадщину за заповітом, частково її оформила, проте не може оформити право власності на домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.
В судове засідання позивач не з`явилася, представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. 
Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.
У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно технічної документації було збудоване в 1975 році. Згідно виписки з погосподарських книг дане домоволодіння рахувалося за головою двору ОСОБА_2 .
01.08.2008 рокуОСОБА_2 склала заповіт згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. 
Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 .
03 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну ділянку розміром 2,9498 га.
Постановою приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області від 24.03.2026 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу.
Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною першою ст.1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до п. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Перешкодою позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність документа, який встановлює право власності спадкодавця на житловий будинок.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).
При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт.
В технічному паспорті зазначено рік забудови будинку – 1975 рік.
Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , однак за життя вона не скористалася своїм правом оформити право власності на цей будинок і зазначений будинок увійшов до складу спадщини, яку прийняла її донька ОСОБА_1 .
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.
Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.
Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).
У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Городоцької міської ради «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 здійснено у 1975 році, тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померла ОСОБА_2 набула за життя право власності на вказане домоволодіння.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: цегляний житловий будинок «А», загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 87,4 кв.м., шлакобетонна літня кухня «Б» площею 30,9 кв.м, цегляний гараж «В» площею 79,9 кв.м, цегляний туалет «Г» площею 1,6 кв.м., цегляний хлів «Д» площею 91,2 кв.м.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти
днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що здійснює адвокатську діяльність індивідуально-місце знаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Городоцька міська рада Хмельницької області, код ЄДРПОУ: 04060708, місце знаходження: вул.Грушевського, буд. 53, м.Городок Хмельницька область, 32000. 

Суддя Л.Е.Пономаренко