ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2026 р. справа № 300/6820/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В., 
за участю секретаря Будзан Ю.В.,
представника відповідача Мадриги М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамант+” до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_1 про виключення майна з опису та скасування обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

адвокат Гринишин Є.В. в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамант+” звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_1 про виключення майна з опису та скасування обтяження.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, з повідомленням та викликом сторін.
Ухвалою суду від 09.12.2025 замінено відповідача у справі №300/6820/25 – Головне управління ДФС в Івано-Франківській області його правонаступником – Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084, адреса: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).
Розпорядження керівника апарату суду "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №300/6820/25" від 06.04.2026 за № 780, на виконання вимог підпункту 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, призначено повторний автоматизований розподіл справи №300/6820/25.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 справу №300/6820/25 передано головуючому судді Остап`юку С.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 прийнято до провадження адміністративну справ №300/6820/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамант+” до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_1 про виключення майна з опису та скасування обтяження. Розгляд справи ухвалено розпочато з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета позову обґрунтував тим, що після набуття ним права власності на спірне нерухоме майно внаслідок реалізації предмета іпотеки йому стало відомо про наявність зареєстрованої податкової застави, накладеної відповідачем на це майно. Вважає, що податкова застава виникла значно пізніше, ніж було зареєстровано іпотеку, а тому відповідно до положень Податкового кодексу України та Закону України «Про іпотеку» не має пріоритету перед правами іпотекодержателя. Зазначає, що набув право власності на спірне майно у встановленому законом порядку як іпотекодержатель, який реалізував своє переважне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог, а тому подальше існування податкової застави безпідставно обмежує його право власності, перешкоджає повноцінному володінню, користуванню та розпорядженню належним йому майном. У зв`язку з цим просить виключити спірне майно з акта опису майна у податкову заставу та припинити обтяження у вигляді податкової застави шляхом скасування відповідного запису в державному реєстрі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, суду направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у позовній заяві, встановив наступне.
28 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11376132000. Предметом договору було надання ОСОБА_1 кредитних коштів (кредиту) в іноземній валюті в сумі 105 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 508 494 гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, з відсотковою ставкою 14,5 % та з кінцевим терміном погашення – не пізніше 26 липня 2024 року.
Також, 28 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, що посвідчений 28 липня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 2112, згідно умов якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нежитлове приміщення крамниці «Крамниця», загальною площею 53, 4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 28 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за № 2099.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI були внесені зміни у Статут Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору про надання споживчого кредиту, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2015 у справі за № 344/141/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 77 971, 93 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11376132000 від 28.07.2008 та 18 551, 80 гривень заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит.
23 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/02/2024, згідно умов якого новим кредитором боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ-ФІНАНС».
Крім того, 23 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ-ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАМАНТ +» укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, посвідченим 28 липня 2007 року Кучак Н.В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2112, що був посвідчений Марченко А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 219, відповідно до умов якого новим Іпотекодержателем за договором іпотеки від 28 липня 2007 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІАМАНТ +».
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2024 року у справі № 344/141/15-а задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант +» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено вибулого стягувана ПАТ (AT) УкрСиббанк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант +» у виконавчих провадженнях №70248819, №70250511, №70250222 та №70250875 при виконанні рішення Івано-Франківського міського суду від 17.06.2015 у справі 344/141/15-ц за позовом ПАТ УкрСиббанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
25 червня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В., при примусовому виконанні виконавчого листа Івана-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/141/15-ц від 28.10.2022, винесено постанову ВП 70248819 про опис та решт майна (коштів) боржника, та у подальшому виставлено для примусового продажу на електронні торги майно боржника ОСОБА_1 – нежитлове приміщення крамниці, загальною площею 53,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
26 серпня 2024 року проведено електронні торги, які не відбулись через відсутність допущених учасників торгів та Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант +» виявило бажання залишити майно за собою, для чого звернулось до приватного виконавця із відповідною заявою, на підставі якої було видано відповідний Акт.
06 вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. було видано Акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого Юрчак О.В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального окруту, Товариству з обмеженою відповідальністю «Діамант +» 11 вересня 2024 року було видано Свідоцтво, відповідно до якого позивач набув право власності на майно, що складається з нежитлового приміщення «Крамниця», яке знаходиться за адресою: м. Івано- Франківськ, вулиця Української Дивізії, 9, загальною площею 53,4 кв.м.
Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав, про що свідчить Витяг, індексний номер № 394450759 від 11 вересня 2024 року, що був виданий приватним нотаріусом Юрчак О.В. Івано-Франківського міського нотаріального округу.
Після реєстрації права власності, 22 вересня 2024 року шляхом безпосереднього доступу адвоката до ДРРП на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що 19 вересня 2017 року заступником начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Зікратою II.Є. було винесено рішення про опис майна фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 у податкову заставу та 21 вересня 2017 року податковим керуючим Твердохліб О.В., яка призначена наказом ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 17 липня 2017 року № 1196 на підставі рішення начальника (заступника начальника) ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 19 вересня 2017 року № 5296/10/09-19-17-07-20 про опис майна у податкову заставу платника податків ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 було проведено опис крамниці «Крамниця», загальною площею 53,4 м.кв., яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вулиця Української Дивізії, 9 (реєстраційний номер 23563486).
Позивач вважає, що вказаними рішенням та актом було арештовано та описано предмет іпотеки – нежитлове приміщення «Крамниця», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,4 кв.м. вже після обтяження майна іпотекою, що суперечило вимогам статей 87-90 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом;
іпотекодавець – особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель;
іпотекодержатель – кредитор за основним зобов`язанням.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.
За приписами пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (підпункт 87.3.1); майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу" (підпункт 87.3.7).
Згідно зі статтею 88 Податкового кодексу України, яка розкриває зміст податкової застави, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
За приписами пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (підпункт 89.1.1); у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2).
Згідно з пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Пунктом 90.1 статті 90 Податкового кодексу України встановлено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.
Проаналізувавши наведені вище положення законодавства та фактичні обставини справи, суд враховує таке.
28 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого стало нежитлове приміщення магазину «Крамниця» загальною площею 53,4 кв.м. Право іпотеки виникло на підставі нотаріально посвідченого договору та належним чином зареєстроване.
Отже, починаючи з моменту державної реєстрації іпотеки, спірне нерухоме майно набуло статусу предмета забезпечення виконання кредитного зобов`язання, а іпотекодержатель отримав передбачене законом переважне право на задоволення своїх вимог саме за рахунок цього майна.
У подальшому право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС», а право іпотекодержателя ТзОВ «Діамант+», що підтверджується відповідними договорами відступлення права вимоги від 23.02.2024.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.04.2024 здійснено процесуальну заміну стягувача у виконавчому провадженні, після чого приватним виконавцем у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження», проведено реалізацію предмета іпотеки.
Оскільки електронні торги не відбулися через відсутність покупців, іпотекодержатель реалізував передбачене законом право залишити предмет іпотеки за собою, внаслідок чого 06.09.2024 складено акт про реалізацію предмета іпотеки, а 11.09.2024 позивачу видано свідоцтво про право власності, на підставі якого державним реєстратором зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.
Таким чином, право власності позивача виникло не на підставі цивільно-правового правочину між сторонами, а внаслідок реалізації предмета іпотеки у передбаченому законом порядку, що є похідним від переважного права іпотекодержателя.
Разом із тим суд встановив, що лише після державної реєстрації права власності позивачу стало відомо про існування запису про податкову заставу, внесеного контролюючим органом у вересні 2017 року на підставі рішення про опис майна боржника у податкову заставу.
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає виключно за наявності податкового боргу платника податків.
Положеннями пунктів 89.2 та 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що право податкової застави поширюється на майно платника податків та оформлюється актом опису.
Водночас зазначені норми не встановлюють абсолютної переваги податкової застави над іншими видами забезпечення виконання зобов`язань.
Навпаки, стаття 90 Податкового кодексу України прямо визначає, що пріоритет податкової застави щодо інших обтяжень встановлюється законом.
Таким спеціальним законом у спірних правовідносинах є Закон України «Про іпотеку».
Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані після цього права чи вимоги інших осіб підлягають задоволенню відповідно до їх черговості після задоволення вимог іпотекодержателя.
Аналогічний принцип закріплено статтями 1 та 19 Закону України «Про заставу», відповідно до яких заставодержатель має переважне право на задоволення забезпечених заставою вимог перед іншими кредиторами.
Отже, прямо встановлено принцип старшинства зареєстрованого забезпечувального обтяження, який полягає у тому, що саме момент державної реєстрації визначає черговість задоволення вимог кредиторів.
У даній справі іпотека виникла ще у липні 2007 року, тоді як рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу прийнято лише у вересні 2017 року, тобто майже через десять років після виникнення іпотеки.
Таким чином, на момент виникнення права податкової застави спірне майно вже було предметом чинної іпотеки, що виключало можливість виникнення у контролюючого органу будь-якого пріоритету щодо цього майна перед іпотекодержателем.
Більше того, право податкової застави не може тлумачитися як таке, що припиняє або обмежує права особи, яка набула статусу іпотекодержателя значно раніше, оскільки це суперечило б принципу правової визначеності, стабільності цивільного обороту та гарантіям захисту права власності.
Суд також враховує, що реалізація предмета іпотеки відбулася не за волевиявленням боржника, а у порядку примусового виконання судового рішення та відповідно до спеціальної процедури, передбаченої Законом України «Про іпотеку».
Отже, набуття позивачем права власності є наслідком реалізації переважного права іпотекодержателя, яке виникло задовго до виникнення податкової застави.
За таких обставин подальше існування запису про податкову заставу фактично нівелює передбачений законом пріоритет іпотеки, безпідставно обмежує повноваження власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, створює юридичні перешкоди для здійснення права власності та суперечить вимогам статей 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України.
Оскільки спірне нерухоме майно було передане в іпотеку задовго до виникнення податкової застави, а позивач набув право власності саме внаслідок реалізації переважного права іпотекодержателя, суд приходить до висновку, що рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу та здійснений на його підставі запис про обтяження у частині поширення податкової застави на спірне нерухоме майно не відповідають вимогам статей 89, 90 Податкового кодексу України, статей 1, 19 Закону України «Про заставу», статей 3, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», порушують право власності позивача та підлягають усуненню шляхом виключення майна з акта опису та скасування державної реєстрації податкової застави.
Такий висновок забезпечує дотримання принципу верховенства права, правової визначеності, непорушності права власності та законодавчо встановленої черговості задоволення вимог кредиторів, що є необхідною умовою реалізації гарантій, передбачених Конституцією України і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. 
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3 028 гривень, згідно з квитанцією до платіжної інструкції від 15.10.2025 № 203676741.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 3 028 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамант+” (індекс 61057, вулиця Римська, будинок 26, офіс 1, місто Харків, Харківська область, код ЄДРПОУ 43909406) до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 43968084), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про виключення майна з опису та скасування обтяження задовольнити повністю.
Виключити з опису та скасування реєстрацію обтяження, а саме податкової застави нерухомого майна – нежитлового приміщення «Крамниця», загальною площею 53,4 кв.м., що розташоване за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Української Дивізії, будинок 9, номер запису про обтяження 56629889 від 26 вересня 2017 року, накладеного в інтересах Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, код ЄДРПОУ 39394463.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Діамант+” (індекс 61057, вулиця Римська, будинок 26, офіс 1, місто Харків, Харківська область, код ЄДРПОУ 43909406) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Незалежності, будинок 20, місто Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 43968084) сплачений судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційної адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя   Остап`юк С.В. 

Рішення складене в повному обсязі 13 травня 2026 р.