СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/2002/26
пр. № 2-о/759/189/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року         м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді        Єросової І.Ю.,
при секретарі        Біляку М.О.,
за участі представника заявників - адвоката    Істоміної В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01636, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
19.01.2026 адвокат Істоміна В.Л., діючи в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 м2.
Дану заяву адвокат обґрунтовує тим, що факт належності заявникам на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується оригіналами наступних документів: свідоцтвом № НОМЕР_3 про право власності на житло від 05 листопада 2002 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Сєвєродонецьк; технічним паспортом на квартиру. 24 лютого 2022 року почалась повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України. 
Територія Сіверськодонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою рф. Заявникам вдалось виїхати з міста, взявши тільки документи. Жити у квартирі стало неможливо внаслідок її зруйнування. Наразі вони постійно проживають у м. Києві і зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. 
14.07.2025 року заявники звернулися до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державного реєстру прав власності на нерухоме майно) інформації про належну їм на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , надавши державному реєстратору оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. 
Рішенням №80007855 від 21 липня 2025 року заявникам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Причиною відмови у внесенні до Державного реєстру речових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 стали п. 1.2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
З метою забезпечення та захисту прав та законних інтересів власників, інших правонабувачів нерухомого майна, надання послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Міністерством юстиції України 28.03.2016 було прийнято наказ № 898/5 «Про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що розташоване на тимчасово окупованій території України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.03.2016 за № 468/28598 (зі змінами). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону про державну реєстрацію офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону про державну реєстрацію, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До 01.01.2013 державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. 
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними, за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, шо діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (положення статті 3 Закону про державну реєстрацію). При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях. 
Згідно з відповіддю на запит інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сіверськодонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сіверськодонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою рф, у заявників немає змоги отримати інформацію щодо реєстрації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 для розгляду даної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.
Ухвалою від 30.01.2026 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити у порядку окремого провадження.
Представник заявників - адвокат Істоміна В.Л. у судовому засіданні просить задовольнити заяву.
Заінтересована особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про розгляд заяви, до суду не прибула, жодних заяв чи клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не надходило.
Суд, заслухавши позицію представника заявників, вивчивши доводи заяви про встановлення факту державної реєстрації шлюбу, а також оцінивши долучені до неї докази, доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж, перелік яких наведено у частині першій даної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
19.01.2026 адвокат Істоміна В.Л., діючи в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 м2.
На підтвердження своїх вимог адвокат надала копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надано у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 м2 (т. 1 а.с. 29). Також представником заявників надано копію технічного паспорта на квартиру, яка перебуває у власності заявників (т. 1 а.с. 33-34). Датою набуття права власності на вказану квартиру - 05.11.2002 року.
Судом у судовому засіданні оглянуто оригінал такого правовстановлюючого документа.
Особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується долученими до заяви документами, а саме:
- копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого повторно 25.01.2024 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 31);
- копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 30.08.2025 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (т. 1 а.с. 32).
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) вказано, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону на реєстратора покладається обов`язок перевіряти документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишати заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупиняти державну реєстрацію прав, відмовляти у державній реєстрації прав та прийняти відповідні рішення.
Пунктом 3 вказаної норми закріплено, що реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Внести дані до Реєстру наразі уповноваженими реєстраційними органами неможливо, оскільки, як вбачається із відповіді державного реєстратора прав на нерухоме майно Микитенко О. №80007855 від 21.07.2025, архівні документи БТІ, якими засвідчувалося право власності заявників, не були передані на підконтрольну Україні територію, а територія Сіверськодонецької територіальної громади наразі є окупованою рф територією. Відтак, державний реєстратор позбавлений можливості перевірити доводи заявників про належність їм даного житлового приміщення (т. 1 а.с. 26).
Враховуючи, що заявники набули право власності на квартиру у 2002 році, тобто до початку функціонування Державного реєстру, суд погоджується із доводами заявників про те, що єдиним можливим способом встановлення факту належності заявникам квартири АДРЕСА_2 є саме звернення до суду із заявою про встановлення даного факту.
Згідно з ч. 1-4 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується той факт, що 05.11.2002 заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 м2, однак підтвердити даний факт неможливо через початок агресії рф на територію України та не вивезення архівних документів БТІ на підконтрольну Україні територію, відтак, поновити права заявників неможливо у позасудовому порядку, суд вбачає за можливе задовольнити дану заяву про встановлення факту.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 18, 76-83, 89, 258, 263-265, 272, 273, 315-319, 352, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01636, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт належності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 49,1 м2 , право власності на яку виникло на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 , виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Сєвєродонецьк 05.11.2002 року.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя         Єросова І.Ю.