ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 685/1202/25
Провадження № 22-ц/820/1358/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., П`єнти І.В., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Демчук В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на заочне рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2026 року, суддя Бурлак Г.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1524-0615 від 10.03.2025 в розмірі 94752,78 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 10.03.2025 між сторонами, за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1524-0615, який підписано Попович С.С. одноразовим ідентифікатором «А6190».
За умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальнику кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 0,90% в день; стандартна % ставка 1% в день.
Додатковими угодами №1 від 12.03.2025 та №2 від 03.04.2025 до договору про відкриття кредитної лінії сторони домовилися про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 19500 грн та 1600 грн відповідно, які в подальшому було отримано ОСОБА_1 . 
Станом на 21.10.2025 загальний розмір грошових вимог позивача до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору становили 94752,78 грн, які складаються із заборгованості за кредитом в сумі 27835,95 грн, заборгованості за процентами в сумі 51661,83 грн, заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 15255 грн. Вказану заборгованість позичальниця не сплатила, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даними позовом. 
Заочним рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1524-0615 від 10.03.2025 в розмірі 79497,78 грн та 2032,39 грн судового збору. В частині вимог щодо стягнення процентів нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 15255 грн відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 підписала кредитний договір, повністю отримали відповідні суми кредиту. 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягненні 15255 грн процентів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, суд вказав, що стягнення таких коштів суперечитиме п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
На обґрунтування скарги позивач зазначив, що нарахування процентів в даному випадку відповідає умовам договору, є законним та справедливим. Нарахування процентів на підставі ст. 625 ЦК України відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування».
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 10.03.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1524-0615 продукту «НА ВСЕ» у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) «А6190».
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію (далі кредитна лінія) на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, у порядку, передбаченому цим договором.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом позичальник може скористатися своїм правом дострокового повернення кредиту та здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати отримання кредиту (п. 5.3 договору) ануїтетними платежами за наступним розрахунком: з 23.03.2025 до 27.07.2025 включно по 2110,13 грн кожні 14 днів (10 проплат).
Відповідно до пункту 4.1 загальний розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 10000 грн. Дата надання/видачі кредиту 10.03.2025.
Згідно з пунктом 4.2 договору спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в пункті 4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (пункт 13 реквізити сторін НОМЕР_1 ).
У пункті 4.3 договору сторони визначили, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту). Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою. Надана клієнту в межах програми лояльності знижена ставка діє і залишається незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником умов, за яких позичальнику надається можливість сплати процентів за зниженою ставкою, передбачених в п. 10.2 цього договору. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту).
Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п. 4.4. договору).
П. 4.6 договору визначено, що порядок нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою:
Стандартна процентна ставка 1% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою процентною ставкою.
Комісія за видачу кредиту становить 20% від суми наданого кредиту (п. 4.7 договору).
Комісійна винагорода, яка стягується з позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за договором через вебсайт кредитодавця або через особистий кабінет становить не більше 0,7% від суми платежу, що вноситься позичальником (п. 4.8 договору).
Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 03.01.2026. Продовження строку кредитування або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, згідно з якою після укладення додаткової угоди строк кредитування продовжується і складає з моменту укладення додаткової угоди до його закінчення 300 календарних днів. У такому випадку актуальний строк кредитування зазначається в останній укладеній сторонами додатковій угоді до цього договору, якою змінювався строк кредитування (п. 4.10 договору).
У п. 8.3 договору сторони визначили, що у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування та/або комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) на строк понад один місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту).
Згідно з п. 8.5 договору незалежно від інших положень цього договору, кожного разу у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту), з дати виникнення такої заборгованості у позичальника виникає обов`язок без отримання спеціальної вимоги про це від кредитодавця здійснити дострокове повернення частини отриманого кредиту у розмірі, що дорівнює тій частині суми кредиту, що входить у платіж за рекомендованим графіком, що вказаний у пункті 2.3 цього договору, того базового періоду, у якому виникла прострочена заборгованість зі сплати процентів та/або комісії, з урахуванням змін рекомендованого графіку у порядку, передбаченому п. 5.4 та п. 5.5 цього договору. Цей пункт договору не застосовується у разі прострочення сплати у перших двох базових періодів за договором у зв`язку із тим, що у перші два платежі за рекомендованим графіком не входить погашення частини суми кредиту. Також цей пункт договору не застосовується у випадку прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) у тих базових періодах, у яких у позичальника виникає обов`язок повернути частину суми кредиту (останні вісім базових перодів строку кредитування).
П. 12.6.2 договору сторони передбачили, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення. Строк дії договору визначається у разі наявності у позичальника після закінчення строку кредитування заборгованості зі сплати суми неповерненого кредиту, комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) або процентів за користування кредитом договір діє до дати (включно), у яку позичальником буде належним чином виконано зазначені грошові зобов`язання за цим договором.
Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ», а також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1524-0615 (графік платежів за договором за зниженою ставкою) підписані ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора А6190.
Додатковою угодою №1 від 12.03.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1524-0615 продукту «Добір НаВсе» позивач та відповідач домовилися про надання додаткових кредитних коштів у розмірі 19500 грн. Угода підписана одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 . Додатковою угодою №2 від 03.04.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1524-0615 продукту «На все» позивач та відповідач домовилися про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 1600 грн. Угода підписана одноразовим ідентифікатором відповідача НОМЕР_3 . 
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 10000 грн, 19500 грн та 1600 грн підтверджено повідомленням ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 24.10.2025 року, №7/16983 про перерахування 10.03.2025 року та відповідною довідкою (ID платежі 571330658, 1572425366, 1584439467) на номер картки НОМЕР_1 (а.с. 41, 58).
Згідно з проведеним позивачем розрахунком заборгованості, станом на 21.10.2025 за відповідачем обліковувалася заборгованість в загальному розмірі 94752,78 грн, з яких основний борг 10000 грн, залишок процентів за умовами договору 16512 грн, залишок процентів за ст. 625 ЦК України 15255 грн. 
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 (п. 17), від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 (п. 78), від 29.06.2022 у справі №477/874/19 (п. 69)).
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.03.2012 у справі №5-рп/2012 конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абз. 5 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абз. 3 ч. 2 ст. 4 Кодексу.
Законом України №2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18 такого змісту:«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, цим Законом внесено аналогічні зміни в Закон України «Про споживче кредитування», зокрема, розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 6-1 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Разом з тим, Законом України від 22.11.2023, №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 (далі - Закон №3498-IX) вказаний п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» виключено, а п. 6 цього розділу викладено в новій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, договір кредиту між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено в електронному вигляді з погодженням усіх його істотних умов.
За цим договором відповідач на зазначену у кредитному договорі банківську картку НОМЕР_4 отримала визначену в договорі та додаткових угод до нього суму кредиту.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету, без введення одноразових ідентифікаторів кредитний договір та додаткові угоди до нього між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
Колегія суддів зазначає, що умови договору про сплату процентів за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків договірних сторін, оскільки розмір процентної ставки було погоджено за домовленістю сторін, договір укладено в електронній формі, з його умовами ОСОБА_1 була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. 
ОСОБА_1 у термін, визначений договором, кредитні кошти не повернула, проценти за його користування не сплатила, отже слід визнати обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі.
Стосовно доводів апеляційної скарги про стягнення процентів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.
На момент виникнення спірних правовідносин були чинними положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, в редакції Закону №2120-IX.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на ту обставину, що Законом №3498-IX було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», виключено положення про звільнення споживача від відповідальності за допущення прострочення виконання кредитних зобов`язань колегія суддів відхиляє, оскільки аналогічні зміни в розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Законом №3498-IX не вносилися.
За встановлених вище обставин, оскільки правовідносини щодо нарахування процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають регулюванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в цій частині задоволенню не підлягають, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» залишити без задоволення.
Заочне рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 серпня 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

І.В. П`єнта 

О.І. Талалай