Справа  №359/525/26
Провадження №2/359/2855/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКУРАЇНИ

14 серпня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,
за участю представника позивача Русаковича С.Л.,
за участю представників відповідача ОСОБА_1 , Сови В.Г.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до Пристоличної сільської ради про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В січні 2026 року ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що його довіритель є власником земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0087 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району. Рішеннями Пристоличної сільської ради №2698-45-VIII від 4 липня 2024 року та №2785-47-VIII від 5 вересня 2024 року було двічі відмовлено ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Такі дії органу місцевого самоврядування порушують право власності позивача на земельну ділянку, оскільки ОСОБА_3 має право на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, зокрема змінювати цільове призначення земельної ділянки на підставі проекту землеустрою. Тому представник позивача ОСОБА_2 просить суд зобов`язати Пристоличну сільську раду прийняти рішення про затвердження землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0087, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району, зі зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машино-будівної та іншої промисловості.

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. Представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилають-ся на те, що зміна цільового призначення земельної ділянки на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств пере-робної, машинобудівної та іншої промисловості потребуватиме встановлення санітарно-захисної зони шириною 50 метрів. В межах цієї відстані розташовуються земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлових будинків, які перебувають у власності інших громадян. Тому представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 просять суд відмовити у задоволенні позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2026 року (а.с.9) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_3 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2026 року (а.с.10) пред`явлений позов було залишено без руху та надано позивачу строк для сплати судового збору в розмірі 1331 гривні 20 копійок.

2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 26 березня 2026 року (а.с.13) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. При цьому суддя виходив з того, що предметом судового розгляду є не перевірка законності рішень чи дій Пристоличної сільської ради, як суб`єкта владних повноважень, а встановлення допустимості втручання відповідача у право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно шляхом відмови позивачу у зміні цільового призначення земельної ділянки. Така справа підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 травня 2026 року (а.с.18-19) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0087 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №192182410 від 9 грудня 2019 року (а.с.4).

3.2. Рішенням Пристоличної сільської ради №2698-45-VIII від 4 липня 2024 року (а.с.6 зворот) було відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0087, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району, зі зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

3.3. Рішенням Пристоличної сільської ради №2785-47-VIII від 5 вересня 2024 року (а.с.6) було вдруге відмовлено ОСОБА_5 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0087, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району, зі зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

3.4. Спірні правовідносини регулюються главою 4 «Склад та цільове призначення земель України» розділу ІІ «Землі України» та главою 14 «Право власності на землю» розділу ІІІ «Права на землю» ЗК України.

4. Норми права, застосовані судом при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.78 ЗК України право власності на землю – це право володіти, користуватися та розпоряджатись земельними ділянками.

4.2. Згідно з ч.2 ст.20 ЗК України віднесення земельних ділянок приватної власності до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється їх власниками.

4.3. Відповідно до ч.1 ст.114 ЗК України санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови.

4.4. Згідно з ч.2 ст.114 ЗК України у межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей.

4.5. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.6. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

б. норми процесуального права.

4.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.8. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

4.9. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4.10. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Зі змісту рішень Пристоличної сільської ради №2698-45-VIII від 4 липня 2024 року та №2785-47-VIII від 5 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено у зміні цільового призначення земельної ділянки у зв`язку з запереченнями постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, благо-устрою та збереження навколишнього природного середовища. Зі змісту протоколів засідань постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, благо-устрою та збереження навколишнього природного середовища Пристоличної сільської ради №47 від 25 червня 2024 року та №49 від 29 серпня 2024 року (а.с.35-36, 37-38) вбачається, що зміна цільового призначення земельної ділянки позивача на землі під промисловість призведе до необхідності встановлення санітарно-захисної зони шириною 50 метрів. В межах цієї відстані розташовуються земельні ділянки з цільовим призначен-ням для будівництва і обслуговування житлових будинків, які перебувають власності інших громадян.

5.2. Достовірність наведених обставин підтверджується державними санітарними правилами планування та забудови територій, затвердженими наказом МОЗ України №173 від 19 червня 1996 року, зі змісту яких вбачається, що мінімальна ширина земельних ділянок з цільовим призначенням, пов`язаним з промисловістю, становить щонайменше 50 метрів. З витягів із містобудівної документації (а.с.29-30, 39, 42) вбачається, що земельна ділянка позивача фактично межує з земельними ділянками з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0022, 3220880903:04:005:0076, 3220880903:04: 005:0039, 3220880903:04:005:0032 та 3220880903:04:005:0025 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибними ділянками), розташованими по АДРЕСА_1 . Як вбачається з електронної кадастрової карти України (а.с.46, 48, 51), вказані земельні ділянки перебувають у власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тому зміна цільового призначення земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_3 , призведе до порушення права власності означених осіб на їх земельні ділянки, адже згідно з імперативної заборони, передбаченої ч.2 ст.114 ЗК України, вони будуть позбавлені можливості використовувати земельної ділянки для будівництва житлових будинків.

5.3. Очевидно, що відмова позивачу у зміні цільового призначення земельної ділянки є втручанням відповідача у право ОСОБА_3 на мирне володіння її майном. Однак таке втручання є не тільки законним, воно також відповідає суспільним інтересам, що полягають у забезпеченні можливості для інших власників земельних ділянок користуватись їх майном за цільовим призначенням. Зокрема, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №192182410 від 9 грудня 2019 року (а.с.4) вбачається, що позивач придбав земельну ділянку лише в грудні 2019 року, тоді як ОСОБА_6 приватизувала земельну ділянку ще в липні 2015 року, а ОСОБА_8 – взагалі в липні 2014 року. Тому дії Пристоличної сільської ради повністю узгоджуються з невід`ємними гарантіями, передбаченими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для покладення на Пристоличну сільську раду зобов`язання прийняти рішення про затвердження земле-устрою щодо відведення у власність позивача земельної ділянки площею 1,2306 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0087, розташованої в с. Мала Олександрівка Бориспільського району, зі зміною цільового призначення із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Тому у задоволенні пред`явленого позову ОСОБА_3 належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. Встановлено, що при пред`явленні позову був сплачений судовий збір в розмірі 1331 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією від 24 березня 2026 року (а.с.12). Однак у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для відшкодування позивачу означених судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , діючого від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до Пристоличної сільської ради про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на зміну цільового призначення земельної ділянки, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду         Є.О. Борець