ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/9573/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., 
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,
представників учасників справи: 
Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" - Запорожець Д.Ю.,
Акціонерного товариства "Втормет" - Кравчук О.А.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" - Маслова К.В.,
Арбітражного керуючого - Капінус А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 (колегія суддів у складі: Пантеліенко В.О. - головуючий, Доманська М.Л., Станік С.Р.) 
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 в частині визнання кредиторських вимог Акціонерного товариства "Втормет" (суддя Мандичев Д.В.)
у справі №910/9573/25
за заявою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрації Миколаївського морського порту)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв"
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:
Хід розгляду справи та стислий зміст заяви
1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікморсервіс Ніколаєв" (далі - ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв", Боржник), введено процедуру розпорядження майном і мораторій на задоволення вимог кредиторів.
2. 17.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Втормет" (далі - АТ "Втормет") про визнання грошових вимог до Боржника загалом на суму 100105504,03 грн.
3. Заявлені АТ "Втормет" вимоги складаються з трьох частин: 38043287,05 грн за договором про відступлення права вимоги від 03.01.2020; 58054193,97 грн за договором про відступлення права вимоги від 01.07.2021; 4008023,01 грн за договором про відступлення права вимоги від 10.07.2025.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
4. Щодо першої частини вимог господарські суди встановили, що 02.12.2016 ПАТ "Укрвторчормет" як покупець і Боржник як продавець уклали договір №02/12/16 купівлі-продажу брухту та відходів чорних металів. У разі попередньої оплати продавець мав поставити товар протягом 180 календарних днів з дати її отримання.
5. За актом звірки взаєморозрахунків за період з 02.12.2016 до 03.01.2020 ПАТ "Укрвторчормет" внесло передплату на суму 23540552,84 грн, Боржник повернув 10707703,30 грн, а залишок неповернутої попередньої оплати становив 12832849,54 грн.
6. Господарські суди також установили, що листом від 27.12.2016 №347 ПАТ "Укрвторчормет" повідомило Боржника про виправлення призначення платежу в перелічених у листі платіжних дорученнях, а Боржник листом від 28.12.2016 №246 підтвердив зміну призначення платежу та отримання 21935552,84 грн як попередньої оплати за договором №02/12/16.
7. 03.01.2020 ПАТ "Укрвторчормет", АТ "Втормет" і Боржник уклали договір про відступлення права вимоги на суму 12832849,54 грн. За п. 2.1 цього договору Боржник зобов`язався сплатити зазначену суму АТ "Втормет" до 01.02.2020, а за п. 2.2 у разі прострочення - пеню та одноразовий штраф у розмірі 23250000,00 грн.
8. АТ "Втормет" заявило за першою частиною 12832849,54 грн основного боргу, 1960437,51 грн пені за період з 05.03.2025 до 31.08.2025 та 23250000,00 грн штрафу.
9. Стосовно другої частини вимог господарські суди встановили, що 10.12.2010 Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі - ПАТ "ВТБ Банк", Банк) і Боржник уклали кредитний договір №66ВД, за яким Банк зобов`язався надати кредит у сумі 10000000 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а Боржник - повернути кредит відповідно до погодженого графіка.
10. 13.10.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Фактор Плюс") і Товариство з обмеженою відповідальністю "Втормет-Експорт" (далі - ТОВ "Втормет-Експорт") уклали договір №13/10-16/2/1 про відступлення права вимоги. У цьому договорі зазначено, що право вимоги належить первісному кредитору на підставі договору від 11.10.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" і ТОВ "ФК "Фактор Плюс", а прострочена заборгованість зі сплати процентів станом на 11.10.2016 становить 2343199,57 доларів США, що за курсом Національного банку України відповідало 60518211,24 грн.
11. 28.07.2017 ТОВ "Втормет-Експорт", Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрломгруп" (далі - ТОВ "Укрломгруп") і Боржник уклали договір №28/08/17, за яким право вимоги до Боржника відступалося в загальній сумі 56871411,24 грн.
12. 31.12.2017 Боржник як первісний боржник, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укроблресурс" (далі - ТОВ "Укроблресурс") як новий боржник і ТОВ "Укрломгруп" як кредитор уклали договір №31/12/17-8 про переведення боргу. За п. 1.1 Боржник перевів на ТОВ "Укроблресурс" борг у сумі 52971411,24 грн за договором №28/08/17, а за п. 2.1 з дати набуття чинності договором Боржник став боржником ТОВ "Укроблресурс" на цю суму.
13. За актом звірки, складеним Боржником і ТОВ "Укроблресурс", заборгованість Боржника за договором від 31.12.2017 №31/12/17-8 станом на 01.07.2021 становила 29567284,91 грн.
14. 01.07.2021 ТОВ "Укроблресурс", АТ "Втормет" і Боржник уклали договір про відступлення права вимоги. За п. 1.1 ТОВ "Укроблресурс" передало АТ "Втормет" право вимоги до Боржника за п. 2.1 договору від 31.12.2017 №31/12/17-8 у сумі 29567284,91 грн; у п. 1.3 Боржник підтвердив згоду на таку передачу.
15. За п. 2.1 договору від 01.07.2021 Боржник зобов`язався сплатити АТ "Втормет" 29567284,91 грн у строк до 01.02.2020, а за п. 2.2 у разі прострочення - пеню та одноразовий штраф у розмірі 23970000,00 грн. 31.08.2025 Боржник і АТ "Втормет" підписали акт звірки взаєморозрахунків за цим договором.
16. АТ "Втормет" заявило за другою частиною 29567284,91 грн основного боргу, 4516909,06 грн пені за період з 05.03.2025 до 31.08.2025 та 23970000,00 грн штрафу.
17. Щодо третьої частини вимог господарські суди встановили, що 10.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Хауз" (далі - ТОВ "Стар Хауз"), АТ "Втормет" і Боржник уклали договір про відступлення права вимоги за договором про надання фінансової допомоги від 18.01.2022 №18/01/22 у сумі 3765000,00 грн. Надання фінансової допомоги підтверджувалося дванадцятьма платіжними дорученнями, переліченими у судових рішеннях.
18. За договором від 10.07.2025 Боржник мав сплатити 3765000,00 грн до 01.08.2025. АТ "Втормет" заявило 3765000,00 грн основного боргу та 243023,01 грн пені за період з 01.08.2025 до 15.10.2025. 31.08.2025 Боржник і АТ "Втормет" підписали акт звірки взаєморозрахунків.
19. Боржник визнав вимоги АТ "Втормет" у повному обсязі. Розпорядник майна заперечував проти них, посилаючись на відсутність доказів оплати відступлених прав вимоги та первинних документів щодо відповідних господарських операцій.
20. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ") та ДП "АМПУ" в особі Миколаївської філії також заперечували проти вимог, указуючи на відсутність первинних документів за договорами №02/12/16, №31/12/17-8 та №28/08/17.
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
21. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2026, зокрема, визнано грошові вимоги АТ "Втормет" на загальну суму 93543467,47 грн, з яких 4844,80 грн - вимоги першої черги, 46165134,45 грн - вимоги четвертої черги, 47373488,22 грн - вимоги шостої черги. У визнанні вимог на суму 6566881,36 грн відмовлено.
22. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 залишено без змін.
23. Судові рішення мотивовані тим, що заявлені АТ "Втормет" вимоги в установленому судами розмірі підтверджені договорами, актами звірки, листами, банківськими та бухгалтерськими документами, а Боржник визнав ці вимоги. 
24. Щодо вимог, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 03.01.2020, господарські суди врахували листи сторін про виправлення призначення платежів, акт звірки взаєморозрахунків і картку рахунку та дійшли висновку, що неповернутий залишок попередньої оплати за договором від 02.12.2016 №02/12/16 становить 12832849,54 грн. У зв`язку з невиконанням Боржником зобов`язання господарські суди також визнали вимоги про сплату 23250000,00 грн штрафу. 
25. Апеляційний господарський суд додатково зазначив, що право визначати призначення платежу належить платнику, а після списання коштів уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується сторонами без участі банку. Суд виходив із того, що листи сторін, акт звірки та картка рахунку підтверджують наявність у Боржника заборгованості в сумі 12832849,54 грн. 
26. Щодо вимог, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 01.07.2021, господарські суди виходили з договору про переведення боргу від 31.12.2017 №31/12/17-8, акта звірки між Боржником і ТОВ "Укроблресурс", договору про відступлення права вимоги від 01.07.2021, а також договорів, які передували їх укладенню. На підставі цих доказів господарські суди визнали 29567284,91 грн основного боргу та 23970000,00 грн штрафу. 
27. Апеляційний господарський суд зазначив, що на підтвердження цих вимог до матеріалів справи долучено копії договору про переведення боргу від 31.12.2017 №31/12/17-8, договору від 28.07.2017 №28/08/17, договору про відступлення права вимоги від 13.10.2016 №13/10-16/2/1 та кредитного договору від 10.12.2010 №66ВД.
28. Апеляційний господарський суд указав, що за договором від 13.10.2016 №13/10-16/2/1 ТОВ "ФК "Фактор Плюс" відступило ТОВ "Втормет-Експорт" право вимоги до Боржника щодо простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 2343199,57 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 11.10.2016 становило 60518211,24 грн. У цьому договорі зазначено, що ТОВ "ФК "Фактор Плюс" набуло відповідне право вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" на підставі договору від 11.10.2016.
29. Апеляційний господарський суд також урахував відсутність у матеріалах справи доказів повного та своєчасного погашення Боржником заборгованості, яка первісно виникла за кредитним договором №66ВД, та акт звірки між Боржником і ТОВ "Укроблресурс", за яким заборгованість станом на 01.07.2021 становила 29567284,91 грн. За відсутності доказів на спростування цих обставин апеляційний господарський суд погодився з висновком господарського суду першої інстанції про доведеність вимог у цій частині.
30. Щодо вимог, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 10.07.2025, господарські суди виходили з того, що перерахування Боржнику 3765000,00 грн фінансової допомоги підтверджене відповідними платіжними дорученнями. Господарські суди визнали 3765000,00 грн основного боргу та, здійснивши перерахунок пені за період до введення мораторію, 153488,22 грн пені, а в решті вимог щодо пені відмовили.
31. Господарські суди відмовили у визнанні пені, нарахованої за договорами про відступлення права вимоги від 03.01.2020 та від 01.07.2021, оскільки її нарахування з 05.03.2025 здійснено після закінчення строку, передбаченого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України) з урахуванням його продовження на час карантину. 
32. Відхиляючи заяву про застосування позовної давності, господарські суди виходили з правил про продовження її строків під час карантину, продовження, а згодом зупинення перебігу позовної давності під час воєнного стану та поновлення її перебігу з 04.09.2025. Суди також урахували підписання Боржником актів звірки як дії, що свідчать про визнання боргу. 
33. Відхиляючи доводи про недійсність правочинів, апеляційний господарський суд застосував передбачену ст. 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) презумпцію правомірності правочину та зазначив, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсними договорів, на яких ґрунтуються вимоги АТ "Втормет".
34. Відмовляючи у задоволенні поданого 17.03.2026 клопотання ДП "АМПУ" про витребування доказів, господарський суд першої інстанції розглянув його як клопотання про витребування оригіналів доказів. Пославшись на ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та пояснення представника заявника про те, що сторона не планує ініціювати проведення експертизи, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання.
Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника
35. ДП "АМПУ" (далі - скаржник) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 в частині визнання грошових вимог АТ "Втормет" і ухвалити нове рішення у відповідній частині або передати справу в цій частині на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
36. Касаційна скарга подана з посиланням на п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
37. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скаржник посилається на неврахування господарськими судами висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2025 у справі №922/831/23, щодо застосування ст. 512, 514 ЦК України та ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) у разі послідовного відступлення права вимоги.
38. За доводами скаржника, під час розгляду другої частини вимог АТ "Втормет" господарські суди не дослідили обсяг права вимоги, набутого кожним кредитором, наявність у попередніх кредиторів права на його подальше відступлення та безперервність переходу права вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" до наступних кредиторів. 
39. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи немає 39 договорів про внесення змін до кредитного договору від 10.12.2010 №66ВД, договору від 11.10.2016 про відступлення права вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "ФК "Фактор Плюс" та актів звіряння розрахунків між банком і Боржником. 
40. ДП "АМПУ" також стверджує, що господарський суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання від 17.03.2026 про витребування зазначених документів, а апеляційний господарський суд не надав оцінки відповідному доводу апеляційної скарги. На думку скаржника, без цих документів неможливо встановити наявність і розмір первісного зобов`язання Боржника та безперервність переходу права вимоги.
41. Посилаючись на постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 та від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, скаржник указує на недотримання судами стандарту вірогідності доказів. 
42. Скаржник також посилається на неврахування господарськими судами висновків Верховного Суду щодо фраудаторних правочинів, викладених у постановах від 04.02.2026 у справі №910/6654/24, від 14.11.2024 у справі №922/5110/21(922/4755/23), від 24.11.2021 у справі №905/2030/19(905/2445/19) та від 02.06.2021 у справі №904/7905/16, і вважає фраудаторними правочини, на яких ґрунтуються вимоги АТ "Втормет". 
43. На підтвердження цього доводу скаржник посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2026 у справі №910/9573/25(910/2826/26), яким визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 10.07.2025. 
44. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скаржник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування ч. 8 ст. 270 ГПК України. 
45. Скаржник стверджує, що апеляційний господарський суд установив трихвилинне обмеження часу для надання пояснень і після спливу цього часу перервав виступ його представника. Скаржник також зазначає, що суддя-доповідач не доповів зміст оскарженого судового рішення, доводи апеляційної скарги та межі апеляційного перегляду. 
46. Крім того, скаржник посилається на сплив позовної давності за вимогами, що виникли з договору від 02.12.2016 №02/12/16, та вважає, що господарські суди помилково ототожнили продовження строку позовної давності із зупиненням її перебігу.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
47. АТ "Втормет" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
48. Щодо другої частини вимог АТ "Втормет" зазначає, що безпосередньою підставою права вимоги є договір про переведення боргу від 31.12.2017 №31/12/17-8, за п. 2.1 якого у Боржника виникло зобов`язання перед ТОВ "Укроблресурс", а не кредитний договір №66ВД. Документи попередніх операцій, за позицією АТ "Втормет", подано як додаткове підтвердження.
49. АТ "Втормет" вважає постанову Верховного Суду від 19.06.2025 у справі №922/831/23 нерелевантною, оскільки в тій справі вирішувалося питання про заміну вже визнаного кредитора правонаступником. Кредитор стверджує, що надані ним договори, акти звірки та інші документи підтверджують заявлені вимоги, а суди застосували належний стандарт доказування.
50. АТ "Втормет" заперечує фраудаторність правочинів, указуючи на відсутність конкретних ознак заподіяння шкоди. Щодо рішення у справі №910/9573/25(910/2826/26) кредитор зазначає, що воно оскаржене та не набрало законної сили. Також АТ "Втормет" посилається на рішення від 27.05.2026 у справі №910/9573/25(910/2870/26), яким відмовлено у визнанні недійсним договору відступлення від 03.01.2020.
51. Щодо позовної давності АТ "Втормет" погоджується з мотивами господарських судів, посилається на продовження та зупинення її перебігу за законодавством, чинним під час карантину і воєнного стану, а також на переривання перебігу підписанням актів звірки.
52. Заперечуючи порушення ст. 270 ГПК України, АТ "Втормет" зазначає, що учасники мали час для подання письмових позицій, брали участь у засіданні, висловлювали доводи та ставили запитання, а скаржник не вказав, який конкретний довід або клопотання не були розглянуті через обмеження часу.
53. Боржник подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
54. Боржник зазначає, що господарські суди дослідили заяву АТ "Втормет" і подані на її підтвердження договори, банківські та бухгалтерські документи, акти звірки, платіжні доручення, листи контрагентів та угоди про зарахування зустрічних вимог, установили наявність і розмір вимог за трьома групами зобов`язань та правильно застосували презумпцію правомірності правочинів, правила про заміну кредитора у зобов`язанні й позовну давність.
55. На думку Боржника, касаційна скарга переважно повторює доводи апеляційної скарги та спрямована на переоцінку доказів і встановлення інших фактичних обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, визначених ст. 300 ГПК України. Боржник вважає, що господарські суди перевірили послідовність переходу права вимоги за другим блоком, а посилання скаржника на відсутність 39 додаткових угод ґрунтується на припущенні, оскільки скаржник не зазначив, які саме їх умови спростовують установлені судами обставини.
56. Боржник також заперечує доводи про фраудаторність правочинів, сплив позовної давності, безпідставне відхилення клопотання про витребування доказів і порушення ч. 8 ст. 270 ГПК України. Він посилається на чинність правочинів на час розгляду вимог господарськими судами, застосовані судами правила обчислення позовної давності, витребування судом першої інстанції оригіналів документів ухвалою від 11.02.2026, а також на можливість скаржника викласти свою позицію в апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
57. Відповідно до ст. 14, 300 ГПК України Верховний Суд перевіряє правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги.
58. Предметом касаційного перегляду у цій справі є правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права під час розгляду та визнання грошових вимог АТ "Втормет" на загальну суму 93543467,47 грн. Отже, Верховний Суд перевіряє доводи касаційної скарги щодо кожної з трьох частин вимог у межах підстав відкритого касаційного провадження.
59. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
60. За визначенням, наведеним у ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. 
61. Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (ч. 1 ст. 45 КУзПБ). 
62. Виходячи з принципу диспозитивності та змагальності господарського судочинства, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги, та несе ризик наслідків, пов`язаних із недоведенням обґрунтованості таких вимог. 
63. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19).
64. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду щодо порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство, ролі та обов`язків суду на цій стадії провадження у справі про банкрутство під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16).
65. Розгляд заяви з грошовими вимогами до боржника не є вирішенням окремого позову. Водночас господарський суд зобов`язаний перевірити наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та / або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору, надати оцінку підставам виникнення вимоги, її характеру, розміру та моменту виникнення (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).
66. У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18).
67. Для недопущення визнання у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості заяви кредиторів мають розглядатися на засадах змагальності у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення вимог, їх характеру, розміру та моменту виникнення. За наявності мотивованих сумнівів щодо обґрунтованості вимог на заявника покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20 та від 09.07.2026 у справі №920/1471/24).
68. Верховний Суд, зокрема, у постанові від 22.12.2022 у справі №910/14923/20 наголосив, що для запобігання визнанню необґрунтованих вимог до боржника та порушенню цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги.
69. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому:
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку;
- визнаючи вимоги кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості;
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме собою не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин у загальному порядку.
70. Розглядаючи кредиторські вимоги, суд відповідно до приписів ст. 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності) та аргументам і запереченням щодо цих вимог, з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 29.03.2021 у справі №913/479/18).
71. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України право первісного кредитора переходить до нового кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Тому особа може передати лише те право, яке їй належить, і лише в тому обсязі, у якому вона його набула.
72. У постанові від 19.06.2025 у справі №922/831/23, на яку посилається скаржник, Верховний Суд зазначив, що в разі неодноразової послідовної передачі прав кредитора утворюється ланцюг правочинів, який вимагає дослідження обставин та оцінки доказів щодо набуття права вимоги кожним новим кредитором за кожним із відповідних правочинів. Хоча у справі №922/831/23 вирішувалося питання про заміну кредитора правонаступником, наведений висновок має матеріально-правовий зміст, оскільки стосується застосування ст.ст. 512, 514 ЦК України та обсягу права, яке може бути передане новому кредитору. Відмінність процесуального питання, у межах якого здійснювалася перевірка, не усуває застосовності цього висновку до спірних правовідносин.
73. Подібний матеріально-правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, за яким права кредитора переходять до нового кредитора лише за умови, що договір відступлення укладений особою, якій відповідне право належало. Якщо відчужувач не володів правом вимоги, заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Отже, кожен наступний кредитор може набути лише те право й у тому обсязі, які належали попередньому кредитору на момент відступлення.
74. Такий підхід застосовується Верховним Судом і в позовному провадженні. Зокрема, у постанові від 08.11.2023 у справі №206/4841/20 Велика Палата Верховного Суду перевірила послідовний перехід прав за кредитним та іпотечним договорами і виходила з того, що дефект однієї з ланок переходу виключає набуття відповідного права наступним кредитором. Крім того, у постанові від 13.04.2021 у справі №910/11702/18 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення спорів, пов`язаних із відступленням права вимоги, господарським судам належить установити обсяг і зміст переданих прав та перевірити їх існування на момент переходу.
75. Застосування передбаченої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину не усуває необхідності перевірити існування та обсяг переданого права. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.08.2023 у справі №910/19199/21, передання неіснуючої або припиненої вимоги не обов`язково має наслідком недійсність договору відступлення, однак саме собою не підтверджує переходу до набувача права кредитора у зобов`язанні.
76. За ст.ст. 73, 74, 76-79, 86 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, а господарський суд оцінює належність, допустимість, достовірність і вірогідність кожного доказу та їх сукупності. Наведені скаржником постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18 і від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 стосуються необхідності зіставлення доказів, поданих на підтвердження і спростування відповідної обставини, та оцінки їх у сукупності.
Щодо першої частини грошових вимог
77. Верховний Суд враховує, що перша частина вимог ґрунтується на договорі про відступлення права вимоги від 03.01.2020. 
78. Господарські суди дослідили обставини перерахування коштів за договором №02/12/16, листи сторін про виправлення призначення платежу, акт звірки, картку рахунку та умови договору відступлення, за яким до АТ "Втормет" перейшло право вимоги неповернутої попередньої оплати в сумі 12832849,54 грн.
79. Доводи касаційної скарги про стандарт доказування та послідовне відступлення права не містять окремого обґрунтування, яке спростовувало б висновки господарських судів саме щодо походження й розміру цієї частини вимог. Перевірка правильності встановлення судами обставин на підставі досліджених ними доказів не надає суду касаційної інстанції повноважень переоцінювати такі докази.
80. Довід скаржника про сплив позовної давності щодо першої частини вимог не підтвердився. Господарські суди виходили з того, що позовна давність була продовжена на строк дії карантину, надалі - за правилами, чинними під час воєнного стану, а з 30.01.2024 її перебіг було зупинено. Після поновлення перебігу позовної давності з 04.09.2025 її строк не сплив до подання АТ "Втормет" заяви з грошовими вимогами 17.10.2025. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24.
81. Посилання скаржника на висновки Верховного Суду щодо фраудаторних правочинів не містять окремого обґрунтування стосовно договору про відступлення права вимоги від 03.01.2020 та не спростовують установлених господарськими судами обставин щодо виникнення і розміру першої частини вимог. Наведення загальних правових висновків без їх співвіднесення з обставинами, встановленими щодо цього договору, не доводить неправильності висновків господарських судів у відповідній частині.
82. Отже, підстав для скасування судових рішень у частині визнання 12832849,54 грн основного боргу та 23250000,00 грн штрафу не встановлено.
Щодо другої частини грошових вимог
83. АТ "Втормет" у заяві про визнання грошових вимог і у відзиві зазначає, що безпосередньою підставою вимоги є п. 2.1 договору про переведення боргу від 31.12.2017 №31/12/17-8, за яким у Боржника виникло зобов`язання перед ТОВ "Укроблресурс", а документи щодо попередніх правочинів подані як додаткове підтвердження цієї вимоги.
84. Господарські суди встановили, що за п. 1.1 цього договору Боржник перевів на ТОВ "Укроблресурс" борг перед ТОВ "Укрломгруп", а за п. 2.1 став боржником ТОВ "Укроблресурс" на суму переведеного боргу. Водночас господарські суди обмежилися відтворенням зазначених умов договору і не надали їм оцінки у взаємозв`язку, зокрема не з`ясували, чи є зобов`язання за п. 2.1 самостійним або його існування та обсяг залежать від боргу, переведеного відповідно до п. 1.1.
85. Без з`ясування цього питання неможливо визначити, чи підтверджують договір від 31.12.2017 №31/12/17-8, акт звірки та договір про відступлення права вимоги від 01.07.2021 заявлену вимогу, як стверджує АТ "Втормет", чи встановлення її виникнення та обсягу потребує перевірки первісного кредитного зобов`язання і подальшого переходу відповідного права. Вирішення цього питання потребує дослідження умов договору та оцінки доказів, що виходить за визначені ст. 300 ГПК України межі повноважень Верховного Суду.
86. Визнаючи вимоги, господарські суди виходили не лише з п. 2.1 договору від 31.12.2017 №31/12/17-8, а й із кредитного договору №66ВД та правочинів, які передували укладенню договору про переведення боргу. Отже, самі господарські суди врахували попередній ланцюг виникнення та переходу права вимоги, однак не визначили його значення для існування й обсягу зобов`язання Боржника перед ТОВ "Укроблресурс".
87. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи немає договору від 11.10.2016 про відступлення права вимоги від ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "ФК "Фактор Плюс", 39 договорів про внесення змін до кредитного договору №66ВД та актів звіряння розрахунків між Банком і Боржником. Оскаржені судові рішення не містять оцінки доводу про відсутність договору від 11.10.2016 як першої ланки переходу права вимоги, хоча господарські суди послалися на попередні правочини на підтвердження вимог АТ "Втормет".
88. Саме лише посилання апеляційного господарського суду на відсутність доказів повного погашення Боржником первісної кредитної заборгованості не підтверджує наявності й розміру заявленої АТ "Втормет" вимоги та не замінює обов`язку кредитора довести обставини, на яких вона ґрунтується.
89. Акт звірки між Боржником і ТОВ "Укроблресурс", визнання Боржником заборгованості та його згода на відступлення права вимоги підлягають оцінці разом з умовами договору від 31.12.2017 №31/12/17-8 та іншими доказами, на які послалися господарські суди. Зазначені обставини самі собою не звільняють АТ "Втормет" від обов`язку довести підставу й розмір заявленої вимоги та набуття відповідного права.
90. Якщо за результатами оцінки умов договору від 31.12.2017 №31/12/17-8 господарський суд дійде висновку, що зобов`язання за п. 2.1 залежить від первісної кредитної заборгованості, перевірці підлягають виникнення та обсяг первісного права вимоги, а також його набуття кожним наступним кредитором за правочинами, які господарські суди поклали в основу висновку про обґрунтованість вимог АТ "Втормет".
91. За частинами 1-3 ст. 81 ГПК України учасник справи, який не може самостійно надати доказ, має право просити господарський суд про його витребування. У клопотанні мають бути зазначені, зокрема, доказ, який витребовується, обставини, які він може підтвердити або спростувати, підстави вважати, що доказ перебуває у відповідної особи, заходи, яких заявник ужив для самостійного отримання доказу, докази вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання доказу. За ч. 6 ст. 91 ГПК України господарський суд може витребувати оригінал письмового доказу, якщо подано його копію і відповідність копії оригіналу поставлено під сумнів.
92. У клопотанні від 17.03.2026 №1341184 ДП "АМПУ" просило витребувати від АТ "Втормет" для огляду оригінали договору від 11.10.2016 між ПАТ "ВТБ Банк" і ТОВ "ФК "Фактор Плюс" та договорів про внесення змін до кредитного договору №66ВД, а також долучити копії цих документів до матеріалів справи. ДП "АМПУ" зазначало, що відповідні документи відсутні в матеріалах справи, а їх витребування необхідне для перевірки первісного зобов`язання та безперервності переходу права вимоги.
93. Отже, прохальна частина клопотання охоплювала як надання оригіналів документів для огляду, так і долучення до справи копій документів, яких у ній не було. Господарський суд першої інстанції, розглянувши клопотання лише як вимогу про витребування оригіналів уже поданих доказів і пов`язавши відмову з відсутністю наміру ініціювати експертизу, не надав оцінки вимозі про витребування відсутніх документів та наведеному заявником обґрунтуванню їх значення для перевірки другої частини грошових вимог.
94. Водночас саме клопотання не містить відомостей про заходи, вжиті ДП "АМПУ" для самостійного отримання запитуваних документів, і доказів ужиття таких заходів, як цього вимагає ч. 2 ст. 81 ГПК України. Зазначення про ознайомлення з матеріалами справи 12.03.2026 пояснює, коли заявник виявив відсутність документів, але саме собою не замінює обґрунтування неможливості їх самостійного одержання. Тому з тексту клопотання не випливає безумовний обов`язок господарського суду його задовольнити.
95. Апеляційний господарський суд не надав відповіді на довід апеляційної скарги про невідповідність мотивів відмови повному змісту клопотання від 17.03.2026. Водночас з огляду на недотримання заявником усіх вимог ч. 2 ст. 81 ГПК України, відхилення цього клопотання саме собою не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
96. Верховний Суд не може усунути встановлені недоліки дослідження й оцінки зібраних у справі доказів, оскільки відповідно до ст. 300 ГПК України не має повноважень установлювати нові обставини, оцінювати докази замість господарських судів попередніх інстанцій або вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими. Тому вимога ДП "АМПУ" про ухвалення нового рішення щодо другої частини вимог задоволенню не підлягає, а справа в цій частині має бути передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
97. Під час нового розгляду господарському суду належить дослідити умови договору від 31.12.2017 №31/12/17-8 та з`ясувати взаємозв`язок передбачених його п. 1.1 і п. 2.1 зобов`язань. Залежно від установленого господарському суду необхідно перевірити підставу й обсяг заявленої вимоги, а якщо зобов`язання за п. 2.1 цього договору залежить від первісної кредитної заборгованості - також виникнення, обсяг і подальший перехід відповідного права за правочинами, покладеними господарськими судами в основу висновку про обґрунтованість вимог АТ "Втормет"; надати оцінку доказам відповідно до ст.ст. 76-79, 86 ГПК України та мотивовану відповідь на істотні доводи учасників справи.
Щодо третьої частини грошових вимог
98. Третя частина вимог ґрунтується на договорі про відступлення права вимоги від 10.07.2025.
99. Господарські суди встановили надання ТОВ "Стар Хауз" Боржнику фінансової допомоги в сумі 3765000,00 грн на підставі дванадцяти платіжних доручень, перехід відповідного права до АТ "Втормет" та розмір пені, нарахованої до введення мораторію.
100. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2026 у справі №910/9573/25(910/2826/26), на яке посилається скаржник щодо договору про відступлення права вимоги від 10.07.2025, ухвалено після прийняття оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду. За змістом відзиву АТ "Втормет" це рішення оскаржено.
101. Зазначене рішення не могло бути враховане апеляційним господарським судом під час ухвалення оскаржуваної постанови. З огляду на визначені ст. 300 ГПК України межі касаційного перегляду посилання на нього не дає Верховному Суду підстав установлювати нові обставини та відмовляти у третій частині вимог. Інші посилання скаржника на фраудаторність не містять окремого обґрунтування стосовно встановлених господарськими судами обставин надання фінансової допомоги та переходу права вимоги.
102. Отже, підстав для скасування судових рішень у частині визнання 3765000,00 грн основного боргу та 153488,22 грн пені не встановлено.
Щодо доводів про порушення порядку апеляційного розгляду справи
103. Щодо застосування ч. 8 ст. 270 ГПК України Верховний Суд зазначає, що з технічного запису вбачається, що суддя-доповідач здійснив доповідь у визначеному ним необхідному обсязі. Головуючий запропонував усім учасникам справи, присутнім у судовому засіданні, обмежити свої виступи трьома хвилинами. Після спливу цього часу суддя перервав виступ представника скаржника, повідомив про закінчення відведеного часу та запропонував резюмувати виступ. Представник скаржника резюмував і завершив виступ, не просив надати додатковий час та не заявляв, що не завершив виклад своєї позиції.
104. Отже, технічний запис підтверджує доводи скаржника в частині встановлення трихвилинного обмеження та переривання виступу після спливу відведеного часу. Водночас він не підтверджує твердження про відсутність доповіді судді-доповідача. З огляду на те, що представник скаржника після зауваження судді резюмував і завершив виступ, не просив додаткового часу та не заявляв про незавершення викладу позиції, наведені обставини не свідчать, що скаржника було позбавлено можливості викласти свою позицію. До того ж згідно з п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України доводи щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення мають бути викладені в апеляційній скарзі, а відповідно до ч. 1 ст. 269 цього Кодексу апеляційний господарський суд переглядає справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги. Доповнити чи змінити апеляційну скаргу особа вправі лише протягом строку на апеляційне оскарження (ч. 1 ст. 266 ГПК України). Усні пояснення в судовому засіданні не призначені для формування нових підстав апеляційного оскарження, які не були викладені в апеляційній скарзі. Тому доводи про порушення частин 5, 6, 8 ст. 270 ГПК України не підтвердилися, а підстав для формування висновку Верховного Суду щодо застосування ч. 8 ст. 270 ГПК України у запропонованому скаржником контексті немає.
105. Отже, касаційна скарга є обґрунтованою лише щодо другої частини грошових вимог АТ "Втормет", які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 01.07.2021, у загальній сумі 53537284,91 грн, з яких 29567284,91 грн - основний борг, 23970000,00 грн - штраф. Верховний Суд не встановлює відсутності цих вимог, а констатує передчасність висновків господарських судів про їх існування та розмір, оскільки господарські суди не надали оцінки умовам п. 1.1 і п. 2.1 договору від 31.12.2017 №31/12/17-8 у взаємозв`язку та не визначили значення попередніх правочинів, на які вони послалися, для виникнення й обсягу заявленої вимоги. Щодо першої та третьої частин вимог доводи касаційної скарги не спростовують установлених господарськими судами обставин.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
106. Відповідно до ст. 309 ГПК України Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст. 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Правильне по суті і законне рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.
107. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України Верховний Суд за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення господарських судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
108. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та передачі справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо господарський суд не дослідив зібрані у справі докази за умови висновку про обґрунтованість заявленої у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбаченої, зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.
109. Оскільки підтвердилася підстава касаційного оскарження, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а господарські суди не дослідили зібрані у справі докази в наведеній вище частині та не встановили обставин, що мають значення для визначення підстави й обсягу другої частини грошових вимог, ухвала господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню в частині визнання 53537284,91 грн вимог АТ "Втормет" за договором про відступлення права вимоги від 01.07.2021, а справа в цій частині - передачі на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій оскарженій частині судові рішення підлягають залишенню без змін.
Судові витрати
110. Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо господарський суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює судове рішення або ухвалює нове, цей господарський суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
111. Оскільки справа в частині передається на новий розгляд і остаточне вирішення відповідних кредиторських вимог не відбулося, розподіл судових витрат у цій частині здійснює господарський суд за результатами нового розгляду за загальними правилами ст. 129 ГПК України.
112. З огляду на викладене Верховний Суд не здійснює розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом судових рішень у касаційному порядку.
Керуючись статтями 300, 308-310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 у справі №910/9573/25 скасувати в частині визнання грошових вимог Акціонерного товариства "Втормет", що ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 01.07.2021, у сумі 53537284,91 грн, з яких 29567284,91 грн - вимоги четвертої черги та 23970000,00 грн - вимоги шостої черги.
3. Справу №910/9573/25 у скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
4. В іншій оскарженій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.03.2026 у справі №910/9573/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков