П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/26128/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
13.03.2025 року;
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Градовського Ю.М.
– Казанчук Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питань про надання відстрочки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати незаконним та скасувати протокол №12 від 13.08.2024 року комісії з питання про надання відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
зобов`язати комісію з питань про надання відстрочки ІНФОРМАЦІЯ_1 надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач має матір – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є особою з інвалідністю І групи (підгрупа Б) та відповідно до довідки МСЕК потребує постійного стороннього догляду. Згідно доданих до заяви документів догляд здійснює позивач, оскільки інші особи, котрі можуть здійснювати догляд, відсутні.
Всупереч діючому законодавству рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 , оформленим протоколом 13.08.2024 №12, відмовлено позивачеві у наданні відстрочки від мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки до заяви не додано документи, які б підтверджували неможливість здійснення догляду сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Натомість у спірному випадку, сестра позивача зі своєю матір`ю спільно не проживає, не пов`язана спільним побутом, а проживає в Республіці Польща, винаймає там житло, а отже не може здійснювати постійний догляд за матір`ю.
Наполягаючи на наявності підстав, передбачених пунктом 13 частиною 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та підтвердженні цих обставин повними і належними документами, а також протиправності заперечення (відмови) ІНФОРМАЦІЯ_5 у наявності права на відстрочку, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відстрочка від служби на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ надається за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі).
Виходячи з обставин справи, позивач здійснює постійний догляд за своєю матір`ю з інвалідністю І групи, натомість, окрім нього, має ще повнолітню, невійськовозобов`язану доньку – ОСОБА_4 , яка згідно сімейного та соціального законодавства зобов`язана піклуватися про батьків похилого віку, надавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що право на відстрочку від служби згідно пункту 13 частиною 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач підтвердив повним та належним чином оформленим пакетом документів, які свідчать як про здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю (особою з інвалідністю І групи) так і про відсутність інших осіб, котрі можуть здійснювати постійний догляд.
У спірному випадку сестра позивача здійснила виїзд за кордон України, проживає в Республіці Польща, тобто немає можливості здійснювати постійний догляд за матір`ю (особою з інвалідністю І групи), у тому числі нею не виявлено бажання повертатися в Україну та здійснювати догляд за матір`ю. Поряд з тим, слід враховувати, сестра військовозобов`язаного зі своєю матір`ю спільно не проживає, не пов`язана спільним побутом, а проживає за межами України, тобто згідно вимог сімейного законодавства вона не вважається членом сім`ї матері.
Відзиви на апеляційну скаргу від ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 з розгляду питань про надання відстрочки у визначений апеляційним судом строк не надійшли.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно паспорту Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є громадянином України, народився у с. Бондарева Ананьївського району Одеської області ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Згідно додатку «Резерв+» позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 позивач є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Також, згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_4 чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Згідно Довідки до акта огляду МСЕК Серії 12ААА №303049 від 01.07.2017 року ОСОБА_2 має інвалідність першої групи Б та потребує постійного стороннього догляду.
Згідно Акту Ананьївської міської ради про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 09.08.2024 року №04-26/2061 ОСОБА_1 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 та здійснює постійний догляд за нею.
12.08.2024 позивач звернувся до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань про надання відстрочки із заявою про надання відстрочки на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим протоколом від 13.08.2024 за №12 відмовлено позивачеві у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Підстава відмови: згідно з додатком №5 до постанови Кабінету Міністрів України №560 військовозобов`язаний повинен надати документи, що підтверджують неможливість здійснення догляду іншим працездатним членом сім`ї - акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8) до вказаної постанови, у якому зазначаються відомості про наявність (відсутність) інших працездатних членів сім`ї, які могли б здійснювати такий догляд. В наданому акті зазначено, що заявник має сестру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не надано жодних документів, які б підтверджували неможливість здійснення нею догляду.
Не погоджуючись із рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 , посилаючись на його неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 65 Конституції України обумовлює, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі воєнний стан був неодноразово продовжений і триває на теперішній час.
Відповідно, оголошена й проведена загальна мобілізація, зокрема в Одеській області, упродовж 90 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про загальну мобілізацію», неодноразово продовжувалась.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно частини 2 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
За визначенням, наведеним в абзаці 4 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII врегульовано підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, згідно статті 23 Закону України від 21.10.1993 року №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема:
які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю (пункт 13 частини 1).
Згідно пунктів 57, 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Пунктом 60 Порядку №560 (в редакції на час спірних правовідносин) комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Додатком 5 до Порядку №560 визначений Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, згідно цього Переліку (на час спірних правовідносин), документами, що підтверджують право на відстрочку від служби військовозобов`язаних відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю, є:
для особи, яка зайнята доглядом, - документи, що підтверджують родинні зв`язки, та один із документів що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд;
для особи, яка потребує догляду, - один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Таким чином, у спірному випадку право на відстрочку від призову на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII підтверджується: документами, що підтверджують родинні зв`язки; один із документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, здійснювати догляд за ними: інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), у якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.
Виходячи з обставин справи, позивач є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка згідно акта огляду МСЕК є особою з інвалідністю І групи (Б) та потребує постійного стороннього догляду.
Факт здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю (особою з інвалідністю І групи) підтверджений відповідним актом.
Натомість, ні під час засвідчення актом факту здійснення позивачем постійного догляду, ні під час звернення із заявою про надання відстрочки, не підтверджено відповідними документами відсутність інших осіб, які за законом зобов`язані утримувати своїх батьків, здійснювати догляд за ними, у тому числі в силу наявності у таких осіб інвалідності, потреби у постійному догляді, перебуванні під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Вирішуючи справу, судом першої інстанції також правильно звернуто увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно статті 204 Сімейного кодексу України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.
У статті 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» передбачено, що діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
З аналізу наведених норм Сімейного кодексу України та Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» виходить, що донька та син мають рівні обов`язки по догляду за батьками похилого віку, а також у разі їх непрацездатності.
Жодна норма національного законодавства не містить такої підстави для звільнення дітей від обов`язку піклуватися за батьками похилого віку або у разі їх непрацездатності, як перебування за кордоном.
Поряд з тим, слід вказати на безпідставність посилань позивача на заяви сестри позивача про фактичну відмову від здійснення догляду за матір`ю, адже такі заяви не були досліджені як під час встановлення факту здійснення позивачем постійного догляду за матір`ю так і під час вирішення питання ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо надання позивачеві відстрочки від призову.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення даного позову.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: Ю.М. Градовський

Г.П. Казанчук