Справа № 758/5557/25 
Категорія 35 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва 
у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,
за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , - 
В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , зазначивши, що КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також з постачання теплової енергії та постачання гарячої води надаються споживачам згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води був опублікований в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) від 28 березня 2018 року. Щодо договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, то відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Вказані типові індивідуальні договори були опубліковані позивачем на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Квартира АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договорів є факт отримання послуг споживачами. Відповідач від вказаних послуг у встановленому законодавством порядку не відмовлявся, ними користувався, але своєчасно не виконував зобов`язання по їх сплаті, в результаті чого станом на 28 лютого 2025 року у нього утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6290,41 грн., інфляційних втрат у розмірі 798,88 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 188,71 грн.; заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 13298,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 1688,94 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 398,96 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року; заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34493,21 грн., інфляційних втрат у розмірі 3555,19 грн., трьох відсотків річних у розмірі 836,91 грн. та пені у розмірі 528,45 грн.; - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року.
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає також і плату за абонентське обслуговування. Станом на дату звернення заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії становить 1162,33 грн. З огляду на наведене, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість в загальному розмірі 64716,82 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від
21 квітня 2025 року головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О.
Ухвалою судді від 19 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. 
06 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги за період з 01.05.2018 по 31.12.2018 та до 01.05.2018 є безпідставними, оскільки охоплюють періоди, що вже втратили свою актуальність для судового розгляду. Зокрема, заборгованість, яка утворилася, стосується давніх років, а її стягнення є неправомірним. У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що у період дії воєнного стану у позивача відсутні підстави для нарахування пені. Крім того, зазначає, що стягнення заборгованості з плати за абонентське обслуговування можливе лише у разі укладення індивідуального договору, а позивач не надав жодних доказів існування такого договору. 
Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у стягненні пені у розмірі 528, 43 грн., у стягненні заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 та за період з 01.11.2021, відмовити у стягненні заборгованості з плати за абонентське обслуговування у розмірі 1162,33. Також відповідач просить провести перерахунок нарахувань за опалення та витребувати у позивача повний помісячний розрахунок за опалення та постачання гарячої води.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач та його представник щодо задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі. Зазначили, що зі сторони позивача не надано жодного обґрунтованого доказу на підтвердження позовних вимог, натомість вони зі своєї сторони долучили акт обстеження, з якого вбачається, що гаряча вода у нього відсутня. Відповідач вказав, що його безпідставно вважають боржником, оскільки у позивача немає жодного приладу обліку.
Заслухавши учасників справи та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Будинок за вказаною адресою, у тому числі зазначена квартира, під`єднаний до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які постачає позивач.
Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак, КП «Київтеплоенерго» в межах строку позовної давності мало право на стягнення лише заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02 квітня 2017 року. 
Заборгованість, яка утворилася до вказаної дати, стягненню не підлягає.
При цьому, у статті 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Аналіз статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Слід зауважити, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у них є докази на підтвердження факту такого переривання.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі №686/23170/19 (провадження №61-13802св21) вказано, що «тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку встановлено, що відповідачем здійснено оплату за спожиті послуги з централізованого опалення. 
Так, у вересні 2016 року сплачено 400 грн., у листопаді 2016 року сплачено 2718,47 грн., з грудня 2017 року по лютий 2018 року сплачено 6338,86 грн.
Ураховуючи наведене, суд вважає, що такими діями (частковою оплатою послуг) відповідач фактично визнав свій обов`язок сплати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води №34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик».
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.
Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.
Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. 
Відповідно до п. 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.
Згідно п. 39 Правил послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачами.
Відповідач від послуг з централізованого опалення, а з 01 листопада 2021 року - від послуг з постачання теплової енергії у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився. 
Згідно акту обстеження від 08.12.2021 зафіксовано відмову від постачання гарячої води. 
Проте, згідно наданого розрахунку заборгованість зі сплати за централізоване постачання гарячої води у розмірі 6290,41 грн. утворилась у період з липня 2019 року по жовтень 2019 року.
У вказаний період відповідач користувався послугами централізованого постачання гарячої води та не відмовлявся у встановленому законом порядку від таких послуг.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
При розгляді такої категорії спорів слід враховувати правовий висновок, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року Верховного Суду України при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги, відповідно до якого, хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. 
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Проте відповідач, в порушення вимог договорів та вимог законодавства, своєчасно не оплачував спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість позивача складається з наступного:
- заборгованість з централізованого опалення у розмірі 1127,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 143,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 33,84 грн. - за період до 01 травня 2018 року;
- ??заборгованість з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 80,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 10,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 2,42 грн. - за період до 01 травня 2018 року;
- заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13298,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 1688,94 грн. та три відсотки річних у розмірі 398,96 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;
- заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6290,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 798,88 грн., та три відсотки річних у розмірі 188,71 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;
- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34493, 21 грн., інфляційні втрати у розмірі 3555,19 грн., три відсотки річних у розмірі 836,91 грн. та пеню у розмірі 528,45 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року;
Окрім цього, у відповідача наявна заборгованість: 
- з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1162,33 грн;
- з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 77,84 грн.
На заборгованість з оплати перелічених послуг позивач нарахував 3% річних та інфляційне збільшення боргу. 
Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц вказала на те, що оскільки ст. 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу, приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушення, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками які передували подачі такого позову.
У постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 було вказано на те, що з а статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні.
Сумнівів щодо правильності таких розрахунків у суду немає.
Варто зазначити, що відповідач не звертався до позивача з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості чи перерахунку заборгованості в спірний період.
Жодних звернень або претензій від відповідача щодо неотримання, ненадання або некористування послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води або звернень, щодо перерахунку, невірних нарахувань за надані послуги до КП «Київтеплоенерго» не передавав.
Відповідач доказу на спростування розрахунку заборгованості суду не надав, власного розрахунку не навів.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказані періоди у вказаному розмірі.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням вказаних положень законодавства, а також приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №253 від 08 квітня 2025 року.
Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 247, 258, 259, 263-268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 64716,82 грн., із яких: 
- заборгованість з централізованого опалення у розмірі 1127,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 143,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 33,84 грн. - за період до 01 травня 2018 року;
- ??заборгованість з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 80,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 10,24 грн. та три відсотки річних у розмірі 2,42 грн. - за період до 01 травня 2018 року;
- заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 13298,72 грн., інфляційні втрати у розмірі 1688,94 грн. та три відсотки річних у розмірі 398,96 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;
- заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6290,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 798,88 грн., та три відсотки річних у розмірі 188,71 грн. - за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року;
- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 34493, 21 грн., інфляційні втрати у розмірі 3555,19 грн., три відсотки річних у розмірі 836,91 грн. та пеню у розмірі 528,45 грн. - за період з 01 листопада 2021 року по 28 лютого 2025 року;
- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1162,33 грн;
- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 77,84 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - Комунальне підприємство виконавчого органи Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421;
відповідач:
- ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя | О. О. Ковбасюк